ROSA. 357 



öppnare, flera ell. färre tänd. t. o. m. ngt utspärr., vilket särsk, på 

 nederbhn ger säker skillnad från Rubea-t. (även då flertalet bl. ha 

 ngt inböjda tandtoppar, 207, o5); taggar vanl. spensligare, mindre 

 böjda; är gen. sin mångformighet villsamt lik flera andra arttyper; 

 särsk. svårskilda från Rubea äro former med trubbigare, mer åtligg. 

 tänder, och från Subcristata-typ. formerna med bredare bl. o. breda, 

 långryggade tänder. Utbredn. närmast som Rubea, som den liknar 

 i ymnighet ell. överträffar (så på ö. -kusten, där den går nordligare). 



9. R. (Afz., gl.) rufula Matss., 205, 15, ej sälls. ännu i Vrml. 

 o. mell. Roslag.; västkustform. äro: * grypacéna Matss. 207,35, 

 jfrlsevis intandad, ofta ytterl. långbladig, tagg. kraftigt nedböjda; ej 

 sälls. ned till n. Hall.; *sericåtula Lindstr., ytterl. uttandad, sirligt 

 fintandad, Boh. — Sk. (Pinelierna). — *(glf.) rufuliformis At, ej 

 sälls. med huvudarten, lika östl. o. nordl. 



10. R. (Afz., virf.) Forstéri Sm., förekommande med nr 9 ru- 

 fula sporadiskt på inskränkta områden; östform. * Wittrockii At, 

 bredbas- o. angusti-f., avlång bladform, tänd. m. korta, täml. breda, 

 kort sylspets.; Sthlm, Bergianska trädg., liknande f:r Upps., Rosl. o. 

 Gtl.; *hallåndica Schz, smalbas- o. lati-f., rombisk bladform, tänd. 

 i allm. smala, täml. långa, spetsiga till trubbade; Gbg, Marstr. o. 

 nordligaste Hall.; — *(vir.) viréntifrons Matss. tycks endast före- 

 komma på östkusten, Sm., s. ög., Mälaren. 



11. R. (Can., vir.) depauperåta Borrer, ganska allm. upp till 

 Rosl. — *(virf.) hirti-acciirrens At: utbredn. som huvudarten. 



12. R. (Can., gl.) glauci-acciirrens x\t, en av de vidast spridda 

 (ända till Persien) och överallt allmnste Caninse, lika mångformig o. 

 mångbenämnd som n:r 1 glaucardala; särdeles utmärkta äro västkustf. 

 * anti-grypacéna At o. * contra-sericåtula At, Boh. — *(glf.) 

 accurrentifårmis At, i sällsk. med huvudarten, fast sällsyntare. 



13. R. (Agréstes) ditrichopoda Borb., infra-f. till *accurrenti- 

 formis (nr 12); i Sv. blott sydligaste Gtl. 



14. R (Vill. glf.) moUi-rufuliformis At, näst. lika vitt spridd 

 som nr 9 R. rufula, men synes överallt sällsynt. 



15. R. (Tom., glf.) curtatélla Matss., Oskarshamn till Rosl., 

 lik nr 7 farinosa, men med mycket öppnare sågning, delvis ut- 

 tandad; — (gl.) glabri-curtatélla At, Oskarsh., med huvudarten. 



16. R. (Tom., virf.) quasi-accurrens At, Oskarshamn, Göteb., 

 Boh. Skaftö; djupare sågning än föreg:s, smalare bl., bredare foder- 

 småbi. 



3. Subcriståta-typen, 207, 32. Bland alla den mest uttandade; 

 kan blott förväxlas med Rufula-t., varifrån den skiljes gen. m. e. m. 

 utprägl. bredbladstyp, samt Conträcta- o. Achärii-t., från vilka den 

 skiljes gen. överbks längre tillspetsning o. tydligare uddbildning; 

 även hos angusti-f. är bladbasen ngt rundad (aldrig kilform. till- 

 spetsad som hos Rufula; se 207, 32 o. 35); tanduddar långt o. spetsigt 

 utdragna (minimum i detta avs. visa 207, 32, a, c; det normala är e); 



