364 R08ACE^. 



13. Decurtåta-typen, 205, 11. Utpräglad kortbladstyp, med 

 m. e. m. skarp gräns mellan en nedåt näst. raksidigt smalnande basdel 

 (själva basen dock brett rundad till näst. tvär), o. en likaledes näst. 

 raksidig toppdel, täml. kort o. utan tydlig uddbildning (den snarlika 

 Opaciformis-typen skiljes gm att största bladbredden ligger nära ba- 

 sen, varigenom toppdelen blir m. längre); tänd. med mycket bred 

 bas, korta, m. e. m. trubbiga; det mycket breda a-bladet med brett 

 rundad bas, näst. tvär, snarast naggtandad topp; fodersmåbi, ovanligt 

 breda. Skyr ej -som de närmast föreg. inlandet; går i Sv. till n. 

 Rosl., allmnre mot s. Våra arter finnas även i södern, men typens 

 huvudmassa ingår där i de grupper som saknas hos oss: Gallicse, 

 vars överallt allmännaste art B. pilmila Jacq. (typen för Linnés R. 

 gållica) hör hit; och Systylse, i sydl. Europa representerad av den 

 där allmänna B. (vir.) arvénsis; synes saknas i ö. As. o. Amerika. 



77. R. (Afz., gl.) decurtåta Matss., 205, 11, hela typområdet, 

 ej sälls. till allm. — *(glf.) decurtåtula At, med huvudarten, i 

 kalktr. allmnre än den. 



78. R. (Afz., virf.) pseudo-norvégica At, sälls. med R. de- 

 curtåta i dess nordligare område. Sk. (Broby). — *(vir.) arosiéasis 

 At, endast sedd fr. Västerås. 



79. R. (Can., vir.) obnubila Winsl., med R. decurtåta i dess 

 sydligare område, sälls. — *(virf.) segrabicensis Pau med huvud- 

 arten, mycket sälls. 



80. R. (Vill., glf.) coeriilea Woods, en av de allmännare 

 Villosae, i synn. längre åt s. — *(gl.) moUi-decurtåta At, Örebro 

 med huvudarten. 



81. R. (Vill., virf.) brobyénsis At, Sk., Broby, med 77 * decurtå- 

 tula, 78 pseudo-norvégica o. 80 coeriilea (trakten f. ö. m. rosafattig). 



82. R. (Tom., glf.) quasi-coeriilea At, Gtl., Visby o. Väster- 

 hejde, på båda lok. en lati-f. med breda fodersmåbi., på senare lok. 

 dessutom en angusti-f., till fodersmåbi. m. m. nästan alldeles som de 

 typ. Östersjö-Tomentosse, visande, att denna typ är att fatta som en 

 försvagningstyp av den fullt utbildade Tomentosa-typen; Vg. 



83. R. (Tom., virf.) cineråscens Dum., utmärkt gm ytterst breda 

 fodersmåblad o. svag dubbelsågning, enl. Matss. funnen vid Göteb. 



14. NubiläSCenS-typen, 205, 12. Ganska fristående arttyp, 

 som synes närmast släkt med nästföreg., dock knappt att räkna som 

 kortbladstyp, ty hos smalbas-f:a förlänges basdelen, ofta kilformigt (jfr 

 a, c), hos bredbas-f:a (med brett rundad, t. o. m. näst. tvär bas) för- 

 länges ofta den aldrig uddbildande toppdelen (näst. som hos Opaci- 

 formis-typen). Trots den sålunda mycket skiftande bladf:n igenkän- 

 nes typen i allm. utan svårighet genom sin ej bladuddbildande, enastå- 

 ende grova, öppna sågning (hos djupsågade f. ofta oerhört stora tänd., 

 hos grundsågade f., t. ex. liirti-, åtm. mycket långryggade), bäst fram- 

 trädande på nederbladen (se a; dessas kilform bibehålles även hos 

 bredbasf:a); bitand alltid svag; karaktärist. äro ock bas- eller topp- 



