366 ROSACE^. 



95. R. (Can., vir.) albidula Matss., allm. längs kusten Bl. — 

 Stockh. samt Gtl. — *(virf.) hirti-albidula At, med huvudarten, 

 kanske ngt sydligare, men näst. lika allm. 



96. R. (Can., gl.) glauci- albidula At, ständigt med föreg., syn- 

 barl. lika allm. — *(glf.) quasi-vacillans At; Gtl., Endre (med nr 93 

 caninella *vacillans). 



97. R. (Vill., glf.) molli-vacillans, sporadisk med nr 93 cani- 

 nella, i kalktrakt.-a Örebro — Arboga härsk. Villosa, även på Gtl. 

 vanlig. 



98. R. (Tom., virf.) Scheutzii C^hrist (albiflora Schz), Blek. 

 antagl. ej sälls. ; Gtl. spårs. 



16. Gravétii- typen, 207, 30. En genom sin ytterliga mång- 

 formighet svårskild typ; bladens grundtyp som hos föreg. oval, utan 

 uddbildning, med (hos smalbasf:a) bas- o. toppdel av samma form 

 och rundade sidor, men bred (se b o. d) o. med större, mer åtligg. 

 tänd.; a-bladet karakteristiskt smalt, högtoppigt, med få, grova tänd.; 

 bitand svag. Mångformiga äro i synn. överbladen hos de bredbasiga; 

 e-bladet på fig. visar en angusti-f. med svagt vidgad bas (lati-f. 

 kunna bli tvärbasiga), tänd. ej åtliggande, ngt uddiga, bladtoppen 

 förlängd, raksidig, topptanden ofta förlängd; hos andra f:r är blad- 

 topp, kort, grovsågad som a-bladet o. s. v.; tagg. kraftiga, utstående. 

 Ymnig både i ö. och v.; i sin arktiska form 7?. acicnlåris represen- 

 terad i alla 3 världsdelarna. 



99. R. (Afz., gl.) Gravétii Crép., 207, f>0, i norr till Upps., ej 

 särdeles ymnig, även i söder sparsam, ymnig, i ett mittbälte Gtl. — 

 Boh.; bildar bredbas-f:a *detruncata Matss., Gtl., korttoppig med ut- 

 skjutande topptand, i allm. ngt ut-, täml. kraftigt uddtandad, ofta 

 latissimi-f. med nederbladens sidoblad tvärtoppade; *fricans Matss., 

 207, 30 b, c, Sdml. — Vrml, långtoppig, än mer ut- o. uddtandad; 

 *Almquistii Matss., Göteb:strakten, korttoppig, macrophyll-f., till 

 bladform starkt påminnande om 54 cinericia. — *(glf.) solstitialis 

 Bess., med huvudarten men ngt mindre allmän, bildar mot huvud- 

 artens noga svarande bredbasformer: detruncåtula At (endast på 

 Gtl.), fricåntula At o. csesiiformis Winsl. (Göteb.). 



100. R. (Afz., vir.) grössidens At et M., från Rosl. till Sm. o. 

 01. en av våra allmännaste virens-f:r; — *(virf.) obtusata At et M., 

 bredbas-f.., till Ång. ; smalbas-f:n * hirti-grossidens At sällsyntare. 



101. R. (Can., virf.) obtusifolia Desv., en av Europas allmän- 

 naste o. jfrlsevis bäst kända Caninae, i Sv. i de sydl:e landskapen 

 även rätt ofta förekommande; n. alltid (jfrlsevis) smalbas-f. — *(vir.) 

 camiiridens Matss., hos oss vanlig, jämnt spridd ända upp till Rosl.; 

 i det sydligare Eur. sälls. 



102. R. (Can., gl.) sphserica Gren. delvis (torde innefattat alla 

 rundfruktiga), synes ännu allmännare än föreg., liksom hos oss i 

 väster. — ■ *(glf.) platyphylla Rau (ej andra förf.), föga mindre 

 allmän än huvudarten; i Sv. ymnig på Billingen, f. ö. endast Gtl. 



