870 ROSÅCE^. 



122. R. (Can., gl.) condensåta Pug., tydligt motsvarig 119 

 podolica *dilatans, i ö. en av våra allmste Canina? (till Mäl.). — *(glf.) 

 rocheliåna H. Br., utomlands ymnig o. mångformig; den hos oss 

 funna f. motsvarar 110 *coeruleata o. 120 *crassifolia; Gtb., Borås o. 

 Oskarshamn. 



123. R. (Vill., glf.) moUi-canéntula At, ofta m. svår att skilja 

 från R. porrectella av följ. arttyp, säkrast på den m. finare sågningen 

 (särsk, nederbladens), svag bitand o. de aldrig jämnsmala utdragna 

 överbladen; allm. med 119 podolica. 



124. R. (Tom., glf.) oboväta Baker, skiljes från 130 (Tom.) 

 billotiana som 123 molli-canentula från nr 129 porrectella; lik 119 

 *canentula; sälls., Sk., ö. Sm. 



125. R. (Tom., virf.) Weståvii Mtss, motsvar. 120 *crassi- 

 folia, flerest. på Gtl., i v. BL, ög. (Gryt) samt Södertörn, Rönninge 

 (2 buskar på en lokal, vars Rosa-vegetation näst. uteslut, tillhörde 

 Podolica-typen). 



20. Prolätula-typen, 205, 17. I sin typiska form en av 

 de lättast igenkännliga typerna gm starkt vidgad men kort toppdel, 

 ganska väl utbildad bladudd, basdelen ganska skarpt avsatt, kilformigt 

 förlängd mot basen (utom e-bladet, typiskt m. e. m. avlångt ovalt) 

 med sidor, som närma sig raklinjighet; sågning ytterst grov, skarp- 

 uddig, bitand starkare utvecklad än hos ngn annan typ, ofta bak- 

 spärrad, tandtoppen starkt inböjd, i synn. på det särdeles karaktäristi- 

 ska a-bladet med urnupen topp; men de sälls. bredbas-f:a o. de ej 

 fullt så sällsynta mer fintandade f:a kunna vara ytterst förrädiska. 

 — Representeras i ö. As. av R. rugosa Thunb., i Högasien av B. 

 wehhiåna Wall., i Eur. alldeles övervägande av B. porrectella^ den 

 ojämförligt allmnste av alla Villosae även i Skand.; typens Afzelianae 

 o. Caninse ytterst sälls. utanför Skand. halvön, de flesta endast i 

 ö. Sv. rikligare förhanden; gruppens representant bland Gallicse {B. 

 nummulifölia Vukot.) torde ej vara sällsynt. Täml. ymnig är gruppens 

 representant av Tomentosse, mindre ymn. äro f:r av Rubig. — Agr.; en 

 av våra urgamla gula rosor hör hit, B. hemisphcerica, vild i M. As. 



126. R. (Afz., gl.) prolåtula At et M., 205, 17, i synn. i ö. Sv., 

 vanlig upp till Dalälven. • — *(glf.) hirsiitula At, med huvudarten, 

 i många trakter allmnre. 



127. R. (Afz., vir.) placidina At, synnerl. vacker, alltid macro- 

 phyll-f., är i Nrl. jämte den ngt allmännare underarten *(virf.) pla- 

 cidinula At arttypens enda representant; når ned till ög. o. Vg. 



128. R. (Can., gl.) blekingiea At, Sk., Ronneby o. Billingen 

 (där nr 126 är allm.). — *(glf) hirti-blekmgica At, Billingen 

 med huvudarten. 



129. R. (Vill., glf.) porrectella At, ej blott den allmste utan 

 även den ståtligaste o. formrikaste o. därför i samlingar långt rikligare 

 än de övriga; ofta tagen för en Tomentosa. — *(gl-) molli-prolåtula 

 At, ej sälls. 



