376 ROSACE^. 



rotigera At, överallt med huvudarten täml. ymnig, i kalkrika trakter 

 allmännare än den. 



173. R. (Afz., vir.) venosa Sw., ända upp till Ång., allmnre 

 mot n., knappt känd från s. o. v. landskapen; ofta microphyll. ■ — 

 *(virf.) trichélla At, sporadiskt uppträdande i lokala underarter, 

 den ursprungliga f:n relativ angusti-f.; kring Vättern o. längre västerut 

 den mer rundbladiga *cyclöphora At, även på Gtl., sälls. 



174. R. (Can., vir.) luxemburgiåna Orép., s. Sverige upp till 

 Mälaren, som det synes täml. sälls. 



175. R. (Dan., gl.) oblonga Gren., utbredn. som nästföreg. — 

 (*(glf.) peropåca H. Br., i flera buskar med huvudarten på Skan- 

 sen; säkerligen båda där införda som ympstammar. 



176. R. (Vill., glf.) molli-rotigera At, överallt en av de mer 

 vanliga Villosre, lätt igenkänd på de jämnt rundade, vanl. små bladen. 



177. R. (Tom., glf.) Gillotii Dgl., Sk., BL, Sm., sälls. 



27. Achärii-typen, 207, 36. Ganska närsläktad med föreg., 

 med rundade sidor o. uddbildning som den, men tydligt mer uttandad 

 o. smalbasig; längre utdragna tanduddar, en större ell. mindre del 

 alltid utböjda; bitand svag; bladbasen var. mell. brett o. smalt rundad; 

 tagg. alltid spensliga, utåtrikt., än kloböjda, än näst. raka; stor körtel- 

 rikedom, bleka färger. Endast känd från Europa och särdeles jämnt 

 spridd, täml. ymnigt förekommande i England som i Kaukasus, hos 

 oss lika i inlandet som på kusten, vid Dalälven som i Sk. 



178. R. (Afz., gl.) Acharii Sv. Bot. (R. saxåtilis Steven, sannol. 

 äldsta namnet), utbredning som typens. — *(glf.) csésia Sm., med 

 huvudarten, ställvis allmännare, ställvis sällsyntare. 



179. R. (Afz., vir.) bi-scheutziåna At, samma utbredning som 

 H. Acharii, mindre allmän. — *(virf.) pseudo-Blyttii At, sporadisk 

 förekomst över hela området i ganska olika lokala underarter: *in- 

 acutåta Matss., näst. rundbladig, vanl. småbladig, östkust-f. (Sm. — 

 Rosl.); *Torssåndri At et M., bredbasf., långbladig med utdragen 

 topp, inlandsf. (Sdml., Nr.); *scaniciformis Matss., bredbladig, 

 korttoppig bredbasf. (Sk.); *crassåtula Matss., smalbasf., mer små- 

 tand, hirti-f. (alla de föreg. tersi-), västkust-f. 



180. R. (Can., gl.) quasi-Achårii At, en sarmentacea (183) utan 

 körtlar undertill; Sm., Långasjö; Sthlm, Långholmen. 



181. R. (Rubig., virf.) Klukii Bess., hos oss representerad av 

 3 lokala underarter: 1. *inodora Fr. västlig, bl. under med täta 

 bruna körtlar, knappt håriga. Hall., Boh. (även D.); 2. *strietidens 

 Matss., östlig med m. e. m. undertryckt körtelbildning, väl utbildad 

 hårighet (de körtelfattigaste svagt luktande, snarast terpentin aktigt 

 som Villosse, de körtelrikare med äpplelukt som R. rubiginosa); tyd- 

 ligen motsvarande 179 * pseudo-Blyttii som dess infra-f. 



182. R. (Agr., vir.) sylvicola Dgl. et Rip. skild gm Canina- 

 karaktärer från 181 * strictidens, endast sedd fr. Stockh., Långholmen. 



183. R. (Agr., gl.) sarmentacea Sw., infra-f. till 180 quasi- 



