VIOLA. THYMEL^.ACEJ^.. 



AV 



IG. V. piimila Chaix. Dvärgviol. Vanl. 0,6 — 1 dm h., spensl., 

 smal, säll. 2 dm; bl. mörkgr., ngt glansiga; kr. varmt blå. 6. Äng., 

 hed., Vg. m. sälls.; ÖL, Gtl. täml. allm. 



17. V. elåtior Fr. Stor- 

 viol. 3 — 5 dm, upprat, ogre- 

 nad, täml. spensl.; bl. ända till 

 6 — 7 cm 1. ; kr. ljust blåviolett, 

 i mitten vit. 6, 7. Lundäng., 

 ÖL, sälls. 



18. V. biflora L. Fjäll- 

 viol. 1 — 1,5( — 2) dm h., uppr., 

 enkel, späd, tunnbldg, rent grön ; 

 sporre m. kort o. trubb. 6, 7. 

 Fjällhed, o. fuktäng., n. Dir. o. 

 Hls. — Torne Ipmk, mindre allm. 



19. V. tricolor L. Styv- 

 morsviol. Oftast 0, även 0, 

 1 — 2 dm h., uppr., stund, ned- 

 tryckt; mycket varier. till kronbladsfärg, vanl. översta kronbhn mörk- 

 vioL, sidobl. ljusare blåviol., det nedersta (gul-)vitt (f. versicolor Wittr.: 

 även nedre bladen slutl. mörknande, blåviol.); vita, gula, blekvioL, 

 röd viol. kronor allmänt uppträdande; blomn. 5, 6, 8 — 10 (svagare 

 blomn. dessemellan). Ängsbackar med hällar, skogsberg, hela landet 

 allm.; därifrån spridd till odl. jord, allm. — Även 2^ genom över- 

 vintr. stjälkbaser o. utlöpare på flygsandsstränderna. Sk., Gtl. m. m., 

 omfattande flera underarter. 



20. V. arvénsis Murr. Åkerviol. Kr. gulakt. vit, säll. med 

 blåviol. kronbladsspetsar. Oftast 0, säll. 0. Odl. jord, hela landet 

 allm. 



Viola-arterna bilda en stor mängd hybrider. 



Fig. 229. Viola 1 piimila (två blr), 

 2 elatior (blma, bladbas, stipel). 



Familj Thymelapäceae. 

 Daphne L. Sid. 17; 21, 3. 



D. mezéreum L. Tibast. Buske, omkr. 1 m h.; bl. tungl., 

 kortspets., blågröna, 5 — 7 cm L; blr på bar kvist, narcissdoft,; stenfr. 

 klarröd. Giftig. 4, 5. Lundäng., Sk. — Äng. o. s. LpL, mindre allm. 



27 — 164295. Lin dm an, Flora. 



