592 COMPOSITiE. 



2. H. pilosélla L. (colL). Korgskaft mera säll. gaifelgrenade; holkar 

 stora — medelstora; holkfj. smalare, spetsiga med växlande beklädnad av hår, 

 körtlar o. stjärnludd. 6 — 7. Talrika former, rikligast i s. Sv., avtag, i art- o. 

 individantal mot norr; torra, varma backar o. berg, Sk. — Dir. o. Ang., Jtl., Hrj. 



3. H. Cérnuum Fr. Bl. m. e. m. stora, lansettl., glest långhåriga; hol- 

 kar stora med täml. smala, spetsiga, täthåriga, körtel- o. stjärnhåriga fjäll; blr 

 täml. mörkt gula, kantblr nndertill rödstrimm. 7. Ängsbackar o. sätervallar 

 i fjällens björkreg.. Dir., Hrj. o. Jtl. — var. herjeddlicuni Dahlst., lägre o. 

 spädare med ljusare blomfärg, mjukare hårighet, rikligare stjärnludd på bl:s 

 undersida. 7. Hrj., Jtl. 



4. H. auricula L, Stj. vid basen med spridda borsthår; bl. tunglika, 

 trubbiga (säll. ngt spetsade), i kanten o. på mittnervens undersida gleshåriga; 

 korgställning fåblomstrig; holk m. e. m. tätt körtelhårig, mera sällan med 

 spridda, mörka hår, vid basen stjärnhårig; holkfjäll breda, trubbade, brett o. 

 ljust hinnkant.: utlöpare med tilltagande bladstorlek mot spetsen. 6 — 8. S. Sv. 

 — Jtl. o. Vb. Bildar överallt där den växer tills, med H. macrolepideum o. 

 dess var. sahiilosörum hybrider, som mest likna H. auricula, men ha större 

 holkar, upprepat gaffelgrenad korgställning o. svagt stjärnludd på bl:s under- 

 sida (H. auriculceförme Fr.). 



5. H. suécicum Fr. (colL). Stj. ända till spetsen glest styvhårig o. 

 körtelhårig; bl. täml. breda, utdraget spadlika, trubb. ell. kort spetsade, i kan- 

 terna o. pä mittnervens undersida glest borsthåriga; korgställning med håriga 

 o. körtelhåriga grenar; holkfjäll mörka, trubb., ofta i spetsen rödanlupua, brett 

 o. ljust hinnkant.: blr vanl. mörkare än hos föreg.: utlöpare med mot spetsen 

 i storlek avta<5. bl. 7 — 8. Huvudf. har blekgröna bl., smaltrubbiga holkfj., 

 ostrimm. kantblr o. gula ell. ngt mörknande stift. — Övriga anmärkningsvärda 

 former äro: Subsp. COChleätuni Norrl., med blekgröna, rundtrubb., ngt kupiga 

 blad; i spetsen rödfärgade, bredtrubbade holkfjäll, vanl. rödstrimm. kantblr, 

 mörka stift; — Subsp. helvéolnm Dahlst., med smalt tunglika, trubb. ell. ngt 

 spetsiga bl.; i synn. upptill jämte h:)lkarna styvhår, o. rikt glandelhår. stjälk, 

 mörka holkar med smaltrubbade fjäll o. ostrimm. kantblr samt gula stift; — 

 Subsp. rhodolépis Norrl., med smala, ngt blågröna, spetsiga bl., mörka holkar 

 med spetsiga, rödtoppade fjäll o. gula stift; — Subsp. leiöphanum Dahlst., 

 med ljust gröna, trubb. bl., storblad. utlöpare med mot spetsen tilltagande 

 bladstorlek, breda, trubbade fjäll, upptill rikt stjärnhårig stjälk, gult stift o. 

 rödstrimmiga kantblr. — Huvudf. på fuktig ängsmark, Sk.— Vrml. o. Gstr. Öv- 

 riga former i företrädesvis fjällens björkregion på ängsbackar o. sätervallar: 

 cochleåtum Jtl. o. Vb. — Vrml. o. Uppl. (Sdml.); helvéolum Jtl. o. Vb.— Hrj. o. 

 Hls.; rhodolépis o. leiöphanum Jtl., Hrj., Hls. 



6. H. scandinåvicum Dahlst. Stj.. O— 2-bladig; bl. m. e. m. smalt lans. 

 spets. ell. ngt trubbade, i kanten o. på mittnervens undersida håriga; korg- 

 ställning fåblomstrig, ofta ngt sammansatt; holk som hos föreg. men rikligare 

 stjärnhårig; holkfjäll trubbade, ljust hinnkant. 6 — 8. — Huvudf. har glest 

 korthåriga bl. o. korta, mörka hår på holkar o. skaft. En hithörande form är: 

 pilipediförme Norrl, (amblycephaloides Dahlst.) med rikligare o. längre, mörka 



