594 coMPOsiTj^i. 



utdragna o. långspetsade; holkar smärre o. smalare, rikt borsthår. o. körtelhär., 

 ngt stjärnhår., i mera rikgrenig o. smdragen ställning: kronbräm väl utveck- 

 lade; förökning gm oskaft, rosetter. 6—7. Kalkhedar, Gtl., sälls. — sub- 

 gotlcmdicum N. et P., lik föreg. men grövre: stjälkbl. undertill m. e. m. stjärn- 

 håriga; holkar i hopträngd, mer smsatt korgställn. med rikligare körtlar, hår o. 

 stjärnludd. 6 — 7. Kalkhedar, Gtl., täml. allm. 



12. H. auriculinum Almqu. Stj. vanl. spensl., 1 — 2-blad., hårig o. glest 

 körtelhårig: bl. tungform., de inre m. e. m. spetsiga, undertill täml. tätt stjärn- 

 håriga; korgar få i kvastlik ställning: holkfj. trubb., mörka, de yttre med ljus 

 hinnkant. 7—8. Huvudf. (Norge) saknas hos oss, men m. närstående äro: 

 béllulum Dahlst., skild gm saknad av hår på holkarna. Jtl., Hrj. — fiacci- 

 cåule Norrl., skild gm längre holkar med längre körtelhår o. inbland, längre 

 hår (kantblr ofta med rödfärgade tänder). Jtl., Hrj. — Mer avvikande är 

 den östsvenska: asciädium N. et P., stjälk o. bl. borsthäriga. 6 — 7. Uppl., 

 n. Sdml.; på Gtl. v. Icerbroense Almqu., med rikare borsthåriga holkar: — 

 delicåtulum Lönnr., gles o. enkel korgställning med avlägsnade nedre grenar, 

 större, bredare korgar; överallt glest borsthårig; Gtl. 



13. H. diibiuin (L.). Stj. i allm. hög, O— 2-bladig, glest hårig samt upp- 

 till ell. ända från basen körtelhårig, upptill styvt o. mörkt hårig; yttre bl. 

 trubbade, inre ell. de flesta spetsade, på båda sidor stjärnhår, o. glest håriga; 

 holkfj. smalt o. ljust hinnkan tade, trubbiga. 6 — 7. Öppen ängsmark, backar, 

 Dis., Vrml., Vsm., Dir. — Former, som ansluta sig hit, äro: teneréscens Norr]., 

 stj. ända från basen o. i synn. upptill tätare körtel- o. stjärnhårig, nedtill kort- 

 hårig: hopträngd, smsatt, kvastlik till flocklik korgställning med grenarna och 

 de smärre ngt stjärnhåriga holkarna rikt körtelhåriga. Sk. — Jtl., Vb. — vacillans 

 Norrl., skild gm nedtill rikt långhårig, upptill mörkhårig stjälk samt glesare 

 körtelhåriga men rikligare håriga holkar. Vrml. o. Uppl. — Jtl. o. Vb. I Norr- 

 land ett flertal besläkt. former med växlande holkbeklädnad m. m. 



14. H. glomeråtulum Almqu. Stj. stjärnhår., glest korthår. o. i synn. 

 upptill glandelhårig; bl. ngt bläaktiga, på båda sidor stjärnhåriga, de yttre 

 spadlikt ellipt., de inre smalt lans.; stjälkbl. oftast i kanten o. på mittner- 

 vens undersida glest körtelhåriga: korgställning rikblomstrig, smsatt, kvastlik: 

 holk smal, körtelhår, o. med spridda, korta hår, stjärnhårig: holkfj. m. e. m, 

 hinnkant.: inga utlöpare. 6 — 7. Lundängar, ängsbackar m. m., Sm. — Gstr., 

 Nr., Vsm., Dir. — Hit ansluta sig: glossophyllum Norrl. med bredare o. kor- 

 tare, hårlösa holkar, jämte skaften klädda av täta körtelhår, samt med bredare, 

 mer trubbade bl. Ög., Vg.— Uppl., Vrml.: — umbelliflörum N. et P., skild 

 från föreg. genom smalare bl., smalare o. smärre holkar med ljusare holkfj. o. 

 rikligare stjärnhår samt flocklik korgställning. Ög. — Uppl., huvudsakl. i skär- 

 gården. 



15. H. dichötomum Fr. Stj. O— 1-bladig, långt borsthårig, upptill kör- 

 telhår., glest stjärnhår.: bl. blågröna, de yttre spadlikt ellipt, de inre tunglikt 

 lans., spetsade; korgställn. upprepat gaffelgrenad; holkar korta, breda, körtel- 

 håriga o. stjärnhår.; h:fjäll täml. breda, spetsiga, brett o. ljust hinnkant.; blr 

 gula; förökn. gm oskaft, rosetter. 6—7. Huvudf. kalkhedar, n. Gtl. — Hit 

 ansluter sig: bigéminum Lönnr.: skild från föreg. gm större holkar, rikare 



