612 COMPOSIT^. 



grova hår o. små körtlar, i kanterna m. e. m. stjärnhår. 7 — 8. Kusttrakt.: 

 även inne i landet. Huvudform, av H. norvégicum, som har jämförelsevis breda 

 o korta bl., torde knappt förekomma typisk i Sv. — Omfattar en mängd ännu 

 föga utredda former. De anmärkningsvärdaste äro : H. ruféscens Fr.: mycket 

 smala bl. o. mindre rikt stjärnhår, holkar; mest typisk i ö. Sv., Ög. — Uppl,, 

 mindre typiska former i Hall., Boh., Dis.: H. lecanödes Om., skild genom 

 bredare, mer utstående, långt 2— 3-tand., ljusare vitgröna bl., glesare hår o. 

 körtlar på holkarna: Boh. Mycket lik denna är H. onosmoides Fr., skild 

 gm att de nedre bl. ofta äro kvarsitt., rosettställda, gm smalare lans., grovt 

 tand. stjälkbl.. o. hela växten är rikt o. långt borsthårig. Trml. 



24. H. silvåticum L. Stjälkbladet litet, flik- ell. syltand.; rosettbl. ovan 

 gröna, tätt o. oregelbund. triangulärt tandade, vid basen ofta djupt flik., ofta 

 med fria flikar på bladskaften, de yttre hjärtlikt äggr., de inre äggrunt lans.; 

 holk smal, täml. rikt mjukhår. o. glest körtelhår, med spritt stjärnludd i 

 fjällens kanter: inre fj. smalspets., de yttre kortspets. ell. smalt trub b spetsade; 

 korgställn. ngt sammandragen, ofta näst. flocklik; stift mörkt. 6—7. S. Sv. 

 (utom Skåne) till Gstr. o. s. Vrml. — Till denna art ansluta sig m. e. m. nära 

 en stor mångfald former (de sydsvenska bäst kända); de märkligaste bland 

 dessa, som kunna fördelas i två grupper, äro: 



a. Holkar klädda av fina, längre, ljusa hår, sparsamma ell. få körtlar o. 

 m. e. m, rikligt, oftast över större delen av fjällen spritt stjärnludd. — H. ste- 

 nolépis Lbg. Rosettbl. med glesa tänder ell. flikar, som vid basen ofta äro 

 långa o. olikstora, framåt skärform. krökta o, utåt- ell. bakåtriktade, vitgröna, 

 de yttre breda med tvär till hjärtlik bas, de inre smalare, spetsade; korgställn. 

 gles, långgrenig; holk grågrön, smal, med i knoppen överskjutande, sylspetsade, 

 i spetsen nakna fjäll, klädda av glest spritt stjärnludd, mjuka, glesa hår o. 

 sparsamma, fina körtlar; stift gult till honungsfärgat. 6 — 7. Sk. — Lpl. — H. 

 canitiösum Dahlst. Lik föreg., men med. mindre tandade ell. flik. bl. o. 

 smärre, gråvita holkar, klädda av tätt stjärnludd o. fina, ljusa hår, men näst. 

 alldeles utan körtelhår; stift mörkt. 6—7. Ö. Sv., Sk.— Ög. — H. cordigerum 

 Norrl. Rosettbl. tät- o. lågtand. till ngt ojämnt spetstand., de y. äggr. med hopdr. 

 hjärtl. bas, de i. äggr. lans. med tvär ell. hjärtl., ofta sned bas, fasta, grågröna, ovan 

 vanl. fläckiga; holk liten till medelstor, klädd av fina hår, få körtlar o. spritt 

 stjärnludd; fj. smala, smalspets.; stift mörkt. 6—8. Hrj., Jtl. — H. acidötum 

 Dahlst. Rosettbl. tätt triangulärt skarptand., vid basen oftast långt skarpflik. 

 med bakåtrikt. flikar, blågröna, de yttre äggrunda, de inre äggr. lans., alla vanl, 

 med m. e. m. hjärtl. ell. tvär bas; holk medelstor, smal, ljust svartgrön med glesa 

 hår o. glesa körtlar samt svagt stjärnludd i de långt smalspets, fjällens kanter; 

 stift mörkt. 6—7. ö. Sv., Sm. — Uppl., Gtl. — H. csesiiflörum Almqu. Ro- 

 settbl. grovt o. regelbundet triangulärt tand., de inre stund, vid basen fliktand,, 

 äggrunda till äggrunt lans., de flesta med m. e. m. hjärtl. bas, grågröna med 

 gulgrön skiftning; holk kort, grågrön, klädd av glesa, ljusa hår o. få körtelhår 

 samt spritt, mot fjällens kanter oftast mer samlat stjärnludd; inre fjäll spets., 

 de yttre i spetsen näst. avrundade; stift m. e. m. mörkt. 6—8. Sk.— Lpl. 



b. Holkar med grövre, kortare o. rikligare hår, rikligare körtlar, i allm. 

 mindre rikliga stjärnhår (stundom utan hår). H. prolixum Norrl. Bl. äggr. 



