HIERACIUM. 615 



tätare tand., rikhårigare, undertill knappt stjärnhår.; stjälkbladet undertill 

 stjärnhårigt; holk kortare o. bredare, med kortare, mindre utdragna o. mera 

 koitspets. fjäll, klädda av kortare körtelhår o. ngt tätare, korta, mörka hår 

 samt i allm. tydligare stjärnludd i fjällens kanter. 6 — 7. Lundäng. o. d., 

 Sm., Vg.— Grstr., Dir. — Mer avlägsnad står H. lingua Dahlst. Yttre rosett- 

 bi. äggr., inre tunglikt lans., de flesta utom de innersta trubb. ell. tmbbspets., 

 grovt o. buktigt tandade, de flesta med tvär ell. ngt pillik, ofta sned bas; 

 korgställn. rik, hopträngd: holk liten, kort, mörk; fj. från bred bas hastigt till- 

 spets., klädda av små, talrika körtelhär o. ngt glesare, m. korta, mörka hår 

 samt svagt ludd i de yttres kanter, avtagande mot fjällets mitt; stift mörkt. 

 7, 8. Lundäng. m. m. i fjälltr., Hrj., Jtl. 



33. H. serrätifrons Almqu. Bl. rent gröna, m. c. m. äggr. till äggrunt 

 lans., de yttre trubb., de inre kortspets., jämte stjälkbladet lågt, jämnt o. 

 skarpt sågtand., undcrtill o. i synn. på bladskaften rikhåriga; holk täml. lång, 

 svartgrön; fj. täml. smala, jämnbr., alla utom de innersta trubb.; stift orent 

 gult ell. mörkt. 6—7. Lundäng., buskmark m. m., Sm., Vg.— Gstr., Dir., Vrml. 



— Hit ansluta sig m. e. m. nära följ. arter: H. Stenstroemii Dahlst. Bl. 

 breda, glest o. kort tand., de inre o. stjälkbladet vid basen syltandade — syl- 

 flikade; holk kort, mörk; fj. frän bredare bas avsmalnande till en trubbad ell. 

 föga skarp spets, klädda ända till spetsen av rikliga, grova körtelhår o. spridda, 

 föga framträd. stjärnhår i kanterna; stift mörkt. 6, 7. Lundäng. m. m.. Sk. — 

 Vrml., Dir.; Sm. — H. glandulosissimum Dahlst. BI. äggr. till äggrunt 

 lans., de yttre med hopdragen, ofta pillik till tvär bas, likformigt o. kort tand., 

 långt skaft.: holk smal, mörk; fj. smala, näst. jämnbr., de flesta med smal, 

 trubbad spets, jämte skaften m. rikt klädda av långa körtelhär samt spridda, 

 föga tydliga stjärnhår i kanterna; stift mörkt. 6 — 7. Lundäng. m. m., Sdml., 

 Vsm.— Gstr., Dir. — H. léthiops Dahlst. Bl. ellipt. — äggrunt lans., de in- 

 nersta kortspets, lågt o. brett bukttand., med äggr. bas; stjälkbl. huvuds, vid 

 basen tandat, kortflikat, mörkgröna: holk kort, mörk; fjäll frän bredare bas 

 utdragna till trubbad ell. föga skarp spets, glänsande, i spets, utan ell. med 

 svag beklädnad, f. ö. klädda av täta, fina, mörka körtlar o. spridda stjärnhår 

 i de yttres kanter; stift mörkt. 6—7. Lundäng., skogsmark: Mälaromrädet. 



— H. junciniförme K. Joh. (H. viridéscens Dahlst.). Yttre rosettbl. brett 

 äggr. till ellipt., trubbiga med ofta tvär till ngt pillik bas, inre m. e. m. lans. 

 — avlånga, ljust gröna, glest syltand.: stjälkbl. ofta 2, äggrunt lans., vid basen 

 ngt längre syltand.; holk smal, grönsvart; fjäll smala, från ngt bredare bas 

 m. c. m. utdragna till en smal, ofta sylvass spets, klädda av medeltäta, fina 

 körtlar o. spritt ludd i de yttres kanter; stift mörkt. 7, 8. Fjälltr., björk- o. 

 barrskogsreg., Dir — Jtl. — H. méticeps Almqu. Bl. mörkt gröna, ellipt. till 

 äggrunt avlånga, de inre kortspets, med rundad till hopdragen, hos de inre 

 tvär bas, ojämnt korttand. vid basen, i synn. de inre o. stjälkbladet med några 

 få syllika tänder ell. flikar; holk smal med tydl. nedlöpande, snurrlik bas, 

 mörk; fjäll frän ngt bredare bas utdragna till en smal, trubbad ell. skarpare 

 spets, klädda av täml. rikliga, mörka körtlar o. enstaka till spridda stjärnhår i 

 de yttres kanter; stift mörkt. 6, 7. Lundäng., skogsmark m. m., Sm. — Uppl.; 

 Vsm., Dir. — H. cänipes Almqu. Avviker fr. föreg. gm ngt blågröna, grövre 



