616 COMPOSIT^. 



tand. bl., längre holkar med ngt bredare o. trubbigare, grönkantade fjäll med 

 tätare, längre körtlar o. tydligare stjärnludd i kanterna samt rikligare stjärn- 

 ludna holkskaft med glesare körtlar; stift mörkt. 6, 7. Lundäng. m. m., s. 

 Sv.— Gstr., Dir.; Gtl. — H. goniophyllum Om. Yttre rosettbl. brett äggr., 

 trubb., de inre med tvär — hjärtlik bas, äggrunda— äggr unt lans., m. e. m. 

 spetsade, mycket glest vinkligt tand., vid basen med några få längre, bakåt- 

 rikt. tänder; korgställn. gles, länggrenad; holk täml. smal, mörk; fjäll frän 

 bredare bas utdragna i en föga skarp spets, liksom holkskaften klädda av täta, 

 fina körtelhår o. spridda stjärnhår, i synn. på de yttres kanter; stift mörkt. 

 7, 8. Fjällen, björk- o. barrskogsreg., Hrj., Jtl. — H. scioides K. Joh. Bl. 

 gulgröna, kortskaft., yttre brett äggr., rundtrubbiga med hjärtlik bas, föga 

 tand., de inre äggrunt lans., spetsiga, glest o. brett tand., vid basen med sma- 

 lare o. längre tänder: stjälkbl. vid basen med smala, syllika tänder ell. flikar: 

 korgställn. hopdragen; holk kort o. täml. bred, mörk med bruna fjällspetsar; 

 fjäll täml. breda, hopdragna till en kort, trubb. ell. skarpare spets, klädda av 

 täml. rikliga fina körtelhår o. ngt stjärnludd i de yttres kanter; stift mörkt. 

 7, 8. Fjälltr., björk- o. barrskogsreg., Gstr., Dir.— Ång., Jtl.; Vsm. 



34. H. pellucidum Laest. (H. melanolépis Almqu.). Bl. mörkgröna, stora, 

 tunna, på översid, näst. kala, de yttre små, elliptiskt äggrunda, trubbiga, de 

 inre bredare — smalare, äggr. trubb. ell. kortspets., näst. helbrädd. — glest tand. 

 o. vid den hjärt- ell. pillika basen längre tandade: holk liten, tjock, mörk; 

 fjäll täml. breda, avsmalnande i en kort trubbad ell. föga skarp spets; stift 

 mörkt. 6—8. Lundäng., skogsmark, ända upp i fjällens björkreg., Sk. — Lpl. 



35. H. panseolum Dahlst. Yttre rosettbl. brett äggr. till äggrunda, trub- 

 bade, tätt o. ojämnt bukttand., inre spetsigare o. skarpare tand.: stjälkbladet i 

 allm. föga utvecklat ell. felande; korgställn. hopdragen, mångblomstrig; holk 

 brokig; stift gult. 6, 7. Lundäng., öppen skogsmark m. m., Sm. — Uppl.; Öl., Gtl, 



36. H. integrätum Dahlst. Rosettbl. gulgröna, yttre brett äggr. ovala, 

 trubbiga, inre brett avlånga till äggrunt lans., trubbade till kort- ell. långspets., 

 helbrädd, till svagt bukttand., på båda sid. håriga; holk täml. bred o. kort, 

 svartgrön; fjäll täml. smala, i den smalare spetsen till större delen ngt av- 

 trubbade; stift mörkt. 6—8. Lundäng., skogsmark, stundom upp i fjällens 

 björkregion, Sm., Vg. — Jtl., Ang. — Hit ansluta sig m. e. m. nära följ. arter: 

 H. Hjéltli Norrl., skild gm renare grön bladfärg, grågröna till gråa, tjockare 

 holkar med bredare fjäll av jämnbrett lans. form, klädda av rikl., grova kört- 

 lar o. bredare, ej sällan över hela fjället utbredd stjärnluddsrand. 6—8. S. 

 Sv.— Sm., Vg., Dir., Gstr. — H. variicolor Dahlst. Rosettbl. bukttand. till 

 tätt korttand., grågröna, ovan vanl. fläckiga; stjälkbladet oftast skarptandat; 

 holk täml. stor o. bred, mörk; fjäll smalt jämnbrett lans., i spetsen ngt av- 

 trubb., klädda av rikliga fina körtelhår o. smal men tydlig stjärnluddsrand i 

 kanterna; stift mörkt. 6, 7. Lundäng. m. m., BL— Ög., Dis.— Vrml.; Vsm., Gtl. 

 — H. ciliätum Almqu. Bl. grågröna, rikhåriga, till form o. tandning likn. 

 föreg.; holk tjock o. grov, mörk; fjäll breda, avsmalnande i en trubbad spets, 

 m. rikt körtelhäriga samt med glest, ej särdeles tydligt ludd, förnämligast i 

 fjällets nedre del; kronornas tänder tydligt håriga; stift mörkt. 6, 7. Lund- 

 äng, m. m., Sm., Hall.— Uppl., Dir. — H. diminuens Norrl. Bl. täml. ljust 



