618 COMPOSITiE. 



tandade till smalt o. långt flikade, ofta med krökta flikar: korgställn. rik- 

 blomstrig, kortgreuig, nedåt obegränsad: holk liten, täml. bred: fjäll smala, 

 frän bredare bas utdragna i en kortare ell. längre, smal spets, klädda av me- 

 deltäta, m. små körtelhär o. med en smal men tydlig stjärnludJsrand i kan- 

 terna: stift gult ell. ngt orent. 7, 8. Ängsback., buskmark m. m., Sdml., 

 UppL, Dir., Ysml. — H. reclinätiim Almqu. Skild från föreg. gm smalare, 

 kort o. jämnt skarptand. bl., ofta flerbladig (ända till 6-bladig, vanl. 2 — 3- 

 bladig) stjälk, kortare holkar med kortare trubbade ell. mindre spetsiga fjäll 

 o. med spritt till glest stjärnludd över nästan hela fjällets yta, endast i de 

 yttres kanter samlat till en tydligare luddrand; siift m. e. m. gult ell. mörk- 

 nande. 7, 8. Ängsbackar, buskmark, öppen skogsmark o. d., Ög., Dis. — Gstr., 

 Dir. — H. obtTisulum Stenstr. Skild gm trubb. bl., olikstora, trubbiga blad- 

 tänder o. större holkar med bredare fjäll. Dis., Vrml. 



43. H. orbolénse Stenstr. Stjälk hög, styv: yttre roscttbl. äggrunt 

 ellipt. till trubbiga, inre m. e. m. smalt äggrunt lans. till lans., glest o. smalt 

 skarptand., spetsiga, stjälkbl. smån. avtag, i storl. uppåt, vanl. med 2 — 4 smala 

 tänder på vardera sidan, alla täml. ljust gröna; korgställuing hopträngd, kort- 

 grenig, nedåt ofta obegränsad; holk blekt svartgrön, täml. stor o. bred; fjäll 

 från bred bas avsmaln. i en ngt trubbad spets, med spridda, stund, ngt rikli- 

 gare stjärnhår i kanterna; stift ngt grönaktigt ell. nästan gult. 8, 9. Busk- 

 0. öppen skogsmark, berg m. m., Sm., Boh. — Gstr., Dir. 



44. H. dissimile Lbg. Stjälk 1— 3-bladig; bl. täml. ljust gröna: yttre 

 rosettbl. ovala till äggrunda, inre brett äggrunt lans. — smalt lans., spetsiga, 

 regelbund. skarptand. till ojämnt o. långt flik.: stjälkbl. m. e. m. glest lång- 

 tand, till ojämnt långflik., det ell. de nedre m. e. m. skaftade; korgställn. hop- 

 trängd, rikblomstrig; holk medelstor, brokig; stift gult ell. ngn gng mörkt. 

 7, 8. Björk- o. barrskogsreg. i fjällen, f. ö. lövängar, buskmark o. d., Hls., 

 Dir. — Vb., Jtl. Körtelhåren variera från m. små, näst. icke synliga, till stora 

 o. kraftiga: stjärnluddet var. till riklighet o. utbredning. Formen med smal, 

 nästan otydlig stjärnluddsrand o. grova, rikliga körtelhår är: var. suhpörrigens 

 Dahlst., formen med m. bred stjärnluddsrand, som ibland utbreder sig över 

 hela fjällets yta, samt näst. otydliga körtelhår, är: var. ]}olioenum Dahlst. 



45. H. csesiomurörum Lbg. Stjälk vanl. 1 — 3-bladig; bl. mörkgröna; 

 yttre rosettbl. ellipt.— äggr., med rundad till tvär bas, m. e. m. trubbiga, inre 

 brett— smalt äggr. till äggrunt lans., glest o. skarpt smaltandade, vid den ned- 

 löp. basen längre o. ngt ojämnt tand.; korgställn. rikblomstrig, hopträngd; 

 holk starkt gråbrokig; stift m. mörkt. 7, 8. Ängsbackar, öppen skogsmark 

 o. d., BL, Boh.— Hrj. o. Ång. 



46. H. céesium Fr. Stj. i allm. låg, grov: bl. starkt blå- ell. grågröna, 

 vanl. ovan mörkfläck., fasta, undertill stjärnhår.; rosettbl. äggrunda till äggrunt 

 lans., de inre spetsiga, glest, skarpt o. ofta långt tand., vid basen ej sällan 

 ojämnt flik. med krökta flikar; holk stor, svartgrön, vid den vanl. tvära basen 

 grå av hopat stjärnludd; holkfjällen långt utdragna i en m. e. m. sylvass, 

 naken spets. 7—8. Öppna ängsbackar, berg o. d., mest i kalktrakter, s. Sv. 

 — Jtl., Ang., Öl., Gtl. — Till denna art ansluta sig m. e. m. nära följ. arter: 

 H. basifölium (Fr.) Almqu. Bl. mörkt blågröna, ovan oftast rikt mörkfläckiga; 



