HIERACIUM. 621 



längre o. kortare tänder: holk liten, kort, svartgrön; fj. breda, hastigt hopdragna i 

 trubb., smalare ell. bredare spets; stift mörkt. 7, 8. Lundäng., öppen skogsmark 

 o. d., Sm., Ög., Vg. — Närstående äro: H. I)arbar8eiföliuin Lönnr., med mera 

 brett o. långt tand. ell. flik. bl., längre holkar med mer ntdragna fj. o. rikl. körtl. 

 på holkskaften. Sm., Ög., Vg., Grtl. — H. atronitens Dahlst. Bl. mörkt gröna ; 

 yttre rosettbl. breda, ellipt. — avlånga, trubb. till lans. spetsigare, brett o. kort 

 tand., stjälkbl. m. e. m. lans., glest ojämnare o. längre tand., i synn. det översta 

 långspets.; holkskaft utan ell. med enstaka körtl.; holk liten, svartgrön; fj. 

 smala, från ngt bredare bas avsmalnande i en kort, smaltrubb. eller skarpare 

 spets utan stjärnludd; stift mörkt. 7, 8. Lundäng., öppnare skogsmark o. d., 

 Vg.; Sm.— Uppl. — H. subainpliåtum Dahlst. Skild gm oftast flerbladigare 

 stjälk, tätare tand. o. mer bukttand. ell. ofta längre o. ojämnt fliktand. bl., ovan sin 

 mitt bredare, mera kortspetsade stjälkbl. med m. e. m. bred, veckad o. m. e. m. 

 stjälkomfatt. bas samt vanl. mindre holkar i mer hopträngd ställning. 7, 8. 

 Lundäng., öppen skogsmark o. d., n. Sm., Dis. — Uppl., Dir. — Utom dessa 

 förekomma i s. Sv. flera närstående arter med m. e. m. inskränkta utbred- 

 ningsområden: H. göthicum Fr. Stj. högväxt, styv, flerbladig; stjälkbl. ägg- 

 runt lans., glest långtandade, rosettbl. ellipt. till äggr., glest långtand.; nedåt 

 obegränsad korgställning; mörkt svartgröna, breda holkar; breda, m. e. m. trubb. 

 fjäll med enstaka inblandade hår; stift mörkt 7, 8. Steniga backar, öppnare 

 lundäng. o. d., Hall., Sm., s. Vg. 



53. H. lepidulum Stenstr. Stj. hög, 2— 3-blad. ; bl. gröna, mot spetsen 

 på båda ' sidor ofta blod- till leverfärg., näst. helbrädd., uddtand. till tätt o. 

 kort tand.; rosettbl. få, m. e. m. avlånga, trubb., stjälkblad rombiskt lans., 

 trubbspets. ; holk medelstor, grönsvart; fj. från bredare bas hopdragna i en 

 smaltrubb. ell. föga skarp spets; stift gult, jämte märkena stund, ngt mörk- 

 nande; habituellt m. lik H. subampliatum. 7, 8. Lundäng., öppnare skogs- 

 mark o. d., Sm., Boh.— Clstr., Dir. 



54. H. megälodon Dahlst. Bl. gröna; rosettbl. breda, yttre ellipt. till 

 äggr., trubb., inre liksom stjälkbl. m. e. m. äggrunt lans. till brett lans., lång- 

 spets.; holk liten, smal, mörk; fjäll från bredare bas avsmaln. i en m. e. m. 

 skarp spets, med en smal, än nästan otydlig, än mera framträdande stjärnludds- 

 rand; stift mörkt. 7, 8. Lundäng., öppnare skog o. d., Hls., Jtl. — s, Lpl., Vb. 

 — En ngt avvik, form med smalare bl., smalare o. tätare tänder samt kortare 

 holkar med tydligare stjärnluddsrand är var. falcdtidens Dahlst. — I norra 

 Sverige förekomma flera närbesläktade arter. 



55. H. pseudodiäphanum Dahlst. Stj. omkr. 2-bladig; bl. täml. mörkt 

 gröna, yttre rosettbl. ellipt. till avlånga, trubb., näst. helbrädd, till bukttand., 

 inre bredare — smalare lans., glest o. kort skarptand., spetsiga liksom stjälkbl.; 

 fjäll avsmalnande i en bredare ell. smalare trubbad spets; stift gult (till gul- 

 brunt). 7, 8. Lundängar, skogsbackar o. d., Bl, Boh.— Uppl., Dir. — När- 

 stående arter äro: H. glaucovirens Dahlst., med smalare, tydligt blågröna bl., 

 flerblad. stj. o. smärre, kortare holkar med smalare, näst. jämnbreda, trubb. 

 fj. med glesare körtl. samt spridda stjärnhår på de yttre fjällens rygg o. kan- 

 ter. Vg., Boh.— Dir.; Sm., Ög.; — H. diäphanum Fr. Bl. breda, m. e. m. 



