HIERACIUM. 625 



tandade, mindre spetsiga bl. o. med glesare håriga o. körtelhår, holkar samt i 

 kanterna rikare stjärnhåriga, på ytan glest stjärnhår, fjäll: stift mörkt; ej 

 skarpt begränsad från föregrs östliga former; Bl., Hall., Boh. — Ög. 



72. H. oleösum Dahlst. Stj. högväxt, 1— 5-bladig; bl. ljust gröna; ro- 

 settbl. få, äggrunt lans.; stjälkbl. lans., alla oregelb. skarptand.; holk liten, 

 grågrön; fjäll smala, de flesta trubbspetsade, klädda av få körtl. o. sparsamma 

 till glesa, korta hår; stift gult ell. ngt mörknande. 7 — 9. Företrädesvis i fjäl- 

 lens björkreg., Jtl., Hrj. 



73. H. vulgåtuni (Fr. delvis) Almqu. Stj. 2— 3-bladig; bl. mörkt gröna; 

 rosettbl. få, eliipt.— lans., de yttre glest, de inre tätare o. skarpare tand., under- 

 till vanl. violetta; stjälkbl. m. e. m. lans. ell. äggrunt lans., långspets., nedtill 

 m. e. m. oregelb., skarptand.; holk medelstor, m. e. m. grågrön; fj. klädda av 

 täml. rikliga, små körtl. o. ngt rikligare korta hår; stift mörkt. 7, 8. Backar, 

 lundäng., öppen skog o. d., Sk. — Hls., Dir. — Hit ansluter sig: H. vulgati- 

 förme Dahlst., skild gm flerbladigare stjälk med smalare, glesare o. regelbund- 

 nare tand. bl., större holkar med trubbigare fj. o. glesare körtelhår, men utan 

 körtl. på holkskaften; habituellt lik bredbladiga former av Rigida. 7 — 9; lik- 

 nande lokaler som föreg., Sk. — Hls., Dir. 



74. H. involutum Dahlst. Stj. 2— o-bladig; bl. ljust gröna; rosettbl. 

 elliptiskt lans. till lans., regelb. o. lågt skarptand.; stjälkbl. smalare långspets., 

 glest o. ngt oregelb. skarptand.; holk svartgrön, kort, med rundad bas; fjäll 

 klädda av korta körtl. o. korta, mörka hår samt i synn. på ytterfjällen samlat, 

 eljest sparsamt stjärnludd; stift honungsgult; kronbräm vanligast inrullat. 7 — 9. 

 Björk- o. barrskogsreg. i fjällen, Dis. — Jtl.: Mpd; Nb., s. Lpl. — Närstående o^ 

 ofta svårskild är: H. Adlérzii Almqu., stjälk 1 — 2-bladig; bl. bredare, mera 

 glest o. grovt tand.; stjälkbl. oftast med 2 — 3 par långa, spetsiga tänder ell 

 flikar vid basen; holk längre o. mörkare med längre utdragna fj.; kronbräm 

 alltid platt; stift mörkare, Hrj., Jtl. 



75. H. subrigidum Almqu. Stj. hög, 4— 6-bladig: bl. gröna; rosettbl. 

 eliipt. — avlångt lans.; stjälkbl. oskaft. (ell. det nedre kortskaft.), smalt lans., 

 långspetsade ell. de övre med bredare bas, alla till ell. ngt över mitten med 

 glesa, skarpa, ngt olikstora tänder; holk svartgrön, kort; fj. klädda av glesa 

 små körtl. o. glesa, korta, mörka hår, de yttres kanter med glesa stjärnhår 

 7 — 9. Lundäng., buskmark, öppen skog o. d.. Dis., Uppl. — Hls., Hrj. 



76. H. lappönicum Fr. Nedre stjälkbl. m. e. m. omvänt äggr., ofta näst. 

 spadlika, tätsittande o. oftast kvarsitt. under blomn.; stjälkbl. jämnbrett lans., 

 spetsiga med glesa tänder, hastigt avtag, i storlek uppåt; korgar få, i föga 

 smsatt, nedåt obegränsad korgställn. med nppräta stjärnludna o. gleshår. gre- 

 nar; holk svartgrön, täml. bred; fj. breda, uppåt avsmaln., de flesta m. e. m. 

 trubbade; stift svart. 7 — 9. Vb., Lpl. 



77. H. lineätum Almqu. Stj. m. högväxt, kal; bl. smala, jämnbrett 

 lans., spetsade, med 2 — 3 par glesa, skarpa tänder, avtag, i storlek uppåt: korg- 

 ställn. kvastlik, nedåt ofta obegränsad, med glest stjärnludna grenar; holk 

 svartgrön, täml. bred; fj. smala, näst. jämnbr., de flesta trubbspets.; stift mörkt^ 

 7—9. Ängsbackar, buskmark o. d., Ög., Boh.— Dir., Mpd. 



40 — 164295. Lindman, Flora. 



