Acta Societatis pro Fanna et 7*'lora Kennica, XI, n:o 3. 21 



jiro i synnerhet talrika i den yttre skärgården inom områdets 

 mellersta delar. 



Stengrunden äro likasom klipporna små och låga, men 

 bildas, såsom namnet anger, af sammanhopade rullstenar, sand- 

 oeh grusmassor. Ju mera ' inomskärs ett sådant är beläget, 

 desto mera af det finare sand- och grusmaterialet förmår det 

 behålla, och desto rikare är den växtlighet som där kan slå 

 rot. ] själfva det yttre hafsbandet däremot, där sjöarna under 

 stormar vräka högt upp på eller t. o. m. öfver dylika grund 

 och med obändigt raseri bortspola alt hvad spolas kan, där 

 äro stengrunden antingen alldeles blottade på vegetation, eller 

 också får denna rotfäste endast högst uppe på midten af grun- 

 det, där de af hafvet uppkastade, multnande tångmassorna bi- 

 draga att öka den knappa jordsmulans växtkraft. För öfrigt 

 tillhöra stengrunden för det mesta den inre skärgården och 

 förekomma — åtminstone såsom typiska — mycket sällan i 

 den yttre. I likhet med de bägge förut nämda typerna bära de 

 aldrig träd. 



Skär kallar jag de hufvudsakligen i den yttre skärgården 

 förekommande mindre holmar, hvilkas grund till alra största 

 delen utgöres af fast bärg, utom närmare omkretsen, där strand- 

 partiet åtminstone på någon sida täckes af lösa jordlager. På 

 skären växa i regel spridda trän, oftast i en rad utmed strand- 

 remsan. De typiska arterna äro Alnus glutinosa och Betula 

 odorata. Sträcka sig de lösa jordlagren längre uppåt midten 

 af skäret, ser man vanligtvis äfven här enstaka exemplar af 

 Betula odorata, tall och gran. (De bägge sistnämda saknas 

 dock — såsom redan omnämts — så godt som alldeles i Brandö 

 skärgård och uppträda öfver hufvud taget icke inom området i 

 den yttre skärgården.) Ymnigt och tätt utbreda sig mången 

 gång på dylika ståndorter utmed marken krypande enar (sällan 

 öfver 0,0 m höga). Om större ojämnheter i den fasta bärg- 

 grunden finnas uppe på skäret, intagas sänkorna alltid af moss- 

 laggar, och är mosstäcket nog mäktigt för att kunna låta träd 

 slå rot, ser man dessa sänkor bevuxna äfven med smärre dun- 

 gar af de nämda löfträden jämte snår af Salix cinerea och au- 

 rita samt (sällsynt) Rhamnus frangula. Äfven aspar och Salix 



