22 Ossian Bergyoth. Antcckningaf om skärgiirdsvegetalionen. 



pentandra observerades på ett ställe. Träden äro pu skiiren 

 för det mesta låga och tviniga, såsom ju naturligt är i betrak- 

 tande af den karga jordmånen, utan skydd som de dessutom 

 äro mot de våldsamma hafs-stormarna. Mycket ofta är deras 

 stam mer eller mindre krypande. Man ser t. ex. granarna med 

 sina lägre grenar krypa omkring stundom flere meter långsmed 

 marken, så att grenarna delvis t. o. m. äro alldeles öfvervuxna 

 af mosstäcket. Själfva hufvudstammen däremot är låg och 

 oftast till hela öfre delen borttorkad. Typiska sådana granar 

 säg jag t. ex. på Hjortronskär i Iniö. Exemplaren voro vid- 

 pass två m höga, men alla hade hela öfre hälften kal och tor- 

 kad*). Tallarna åter antaga stundom förvridna och egendom- 

 liga skapnader. På Oxören norr om Jumo såg jag ett par så- 

 dana med långs marken krypande, sällsamt vridna stammar af 

 4 å 5 m längd. Äfven alar med krypande eller snedt uppåt 

 (i circa 45°) riktade stammar såg jag på det nämda Hjortron- 

 skär. Deras höjd öfversteg icke 2 ä 3 m. Föga högre voro 

 björkarna, af hvilka den största mätte i omkrets 128 cm tvä 

 dm öfver marken, där den delade sig i tvänne grenar. 



Först på de värkliga holmarna (i inskränkt bemärkelse) 

 kan det bli tal om skogar i egentlig mening. Ståndorterna kun- 

 na för öfrigt här vara af vexlande slag, både skog och öppen 

 mark, både sänka och torra. Alt efter som den ena eller an- 

 dra gruppen af ståndorter öfverväger, blir naturligtvis holmar- 

 nas natur olika, och man kunde sålunda lält uppställa en hel 

 mängd undertyper bland holmarna. Tvänne för vissa delar af 

 området karaktäristiska sådana blir jag längre fram i tillfälle 

 att närmare beröra. 



Som öar slutligen skulle jag vilja beteckna alla de (större) 

 holmar, där gårdar eller byar finnas, omgifna af odlingar. Åker- 

 fälten äro visserligen — särskildt i den yttre skärgården — 

 obetydliga till sin utsträckning, men upptaga å andra sidan en 



*) Liknande granar har jag observerat på många ställen äfven i 

 nyländska skärgården bl. a. på skäret Stor-Röfvarn utanför Ekenäs, där 

 träden växte i en sänka och hade den del, som sköt upp öfver den omgif- 

 vande klippranden och således var utsatt Uh- vinden, helt ocii hållet bort- 

 torkad. 



