Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, XI, ii:o 3. 



31 



arter, hvilka äro karaktäristiska för just den ståndorten och 

 nästan aldrig saknas. De äro: Juncus GerarcU, Tiiglodiin ma- 

 ritimnm, Heleocliaris uniglumis och Phragmites. Högre uppåt 

 mellan stenarna frodas en mera omvexlande vegetation af örter 

 och gräs, af hvilka följande äro allmänna: 



OpMoglossum vulgatum 

 Phalaris arundhtacea 

 Festuca rubra! 

 Carex vidgaris 

 Rumex crispus 

 Angelica littoralis ! 



Lythriim sallcaria ! 

 Vida cracca 

 Glnux maritima 

 Plantago maritima! 

 Erythrcea vidgaris 

 Galium palustre 



Valeriana officinnlis 

 Tunacefnin vulgäre! 

 Aster trijioUtim 

 Matricaria inodora f. ma- 

 ritima 

 Taraxacum palustre 

 Sondius arvensis var. ma- 

 ritimus. 



Mer eller mindre sällsynta synas följande arter vara: 



Elymus arenarius 

 (Agrostis vulgaris) 

 A. alba 

 Festuca ovina 

 (Poa pratensis) 

 (Anthoxan thum) 

 Deschampsia flexuosa 

 D. bottnica 

 Triticum repens 

 Carex (Ederi 

 Alllum schoenoprasum 

 Pvlygonum aviculare 

 Rumex domesticus 



Rumex acetosa Potentilla anserina 



R. acefosella Spircea xdmaria 



Silene infläta var. litoralis (S. filipendida) 



Sagina procumbens 

 Stellaria graminea 

 Atriplex pafulum 

 Rammculus acris 

 Arabis thaliana 

 Barbarea stricta 



Viola tricolor 



V. caiiina 

 Sedum acre 

 S. telephium 

 Montia fontana 



(Fragttria vesca) 

 (Rubus saxatilis) 

 Mgosotis ccespitosa 

 Scidellaria gulcricidata 

 Odontites litondis 

 Veronica longifolia 

 Plantago major i. 

 Achillea millefo/ium 

 Taraxacum officinale 

 Leon*odon aufumnalis 

 (Crepis tectorum.) 



Af buskar förekomma någon gång små, nödvuxna hallon- 

 buskar. Empetrum ser man på dessa lokaler då och då, men 

 alltid mycket sparsamt. Äfven mossorna äro ytterst sparsamt 

 representerade. Tufvor af Ceratodon jmrinneus och små Biya 

 sticka här och där fram mellan stenarna. 



Den nu gifna beskrifningen hänför sig närmast till den inre 

 skärgården i Töfsala, Gustafs och östra delen af Iniö. I Brandö 

 och Kumlinge blef strandfloran mer än tillbörligt försummad. 

 I hufvudsak anträffas dock här samma arter som ofvan upp- 

 räknats, ehuru icke obetydande olikheter äfven förekomma. 

 Några arter tillkomma såsom Alopecurus nigricans, Festuca 



