Acta Societatis pro Fauna et Flora Fonnica, XI, n.o 3. 35 



härr. Utmed stränderna däremot uppspirar en frodigare vege- 

 tation i den mera humusrika krossgrusjord, som här täcker 

 bärggrunden. Stränderna kantas af lummiga alar, där icke 

 klippan går ända ned till vattenranden, och de steniga strand- 

 branterna bilda friska fältbackar med rik örtvegetation. Där 

 stranden sluttar långsammare, uppträda alltid askar och björ- 

 kar ymnigt, stundom äfven spridda lönnar; ofta nog finner man 

 också dylika strandsluttningar intagna af hassellundar. Ris- och 

 mossformationen på bärgen, de friska fältbackarna mot strän- 

 derna och löfskogskärren uppe i de grunda sänkorna utgöra 

 de ståndorter som mest karaktärisera nu beskrifna holmar. 

 Då härtill kommer, att samma ståndorter återfinnas äfven på 

 värkliga ängesholmar — om ock ej i samma utsträckning, 

 ej heller alltid i samma form — böra de här tagas något när- 

 mare till tals. 



Hvad först ris- och mossformationen beträffar, afviker den 

 ej oväsentligt från klobbarnas och skärens. Ljungen är det 

 vida vägnar öfvervägande riset och betäcker ställvis nära nog 

 ensam rätt vida sträckor. Den växer ovanligt hög och frodig 

 samt bidrager jämte den vanligen ytterligt ymniga enen att göra 

 vandringen på den gropiga, af större och mindre stenblock äfven 

 eljes besvärade marken i hög grad ansträngande. Här och där 

 uppspira ur ristäcket enstaka stånd af diverse örter och gräs, de 

 där förvillat sig hit upp från omgifvande ståndorter. Sådana 

 äro t. ex. Aspidium filix mai^, A. spinulosum, Convallaria ma- 

 jalis, Platanthera chlorantha, (P. hifolia, Orchis maculata), JEpi- 

 lohiiim angustifolium, Rahiis saxafilis, Spircea ulmaria, Comarum, 

 Lysimachia vulgaris, Carex pallescens, DescJiampsia flexiiosa, Cala- 

 magroslis epigejos, Poa pratensis. Små, usla telningar af björk, 

 rönn, hägg och al eller enstaka buskar af Bibes alpinum, B. 

 nigriim och Rosa cinnamomea får man äfven stundom se på 

 dylika lokaler. 



I delta sammanhang kan jag icke underlåta att ännu om- 

 nämna de egendomliga ekar, som jag observerade växande pä 

 en snarlik lokal på Snäckö holme vester om Kumlinge landet. 

 Eken uppträder nämligen här i form af krypande buskar, hvilkas 

 grenar och toppar skjuta upp till endast omkring 1.5 å 2 m 



