Acta Socielatis pro Fauna et Klora Fennica, XI, n:o 3. 



37 



Mer eller mindre sällsynt eller sparsamt slutligen anträffas: 



Polypodmm vulgäre 

 Gystopteris 

 Botryddum lunaria 

 Allimn ohyaceum 

 Plntaiithera bifolia 

 Dianthus deltoides 

 Melandrium rubrum 



{h. o. d.) 

 Stellaria graininea {d:o) 

 Ranunculuii acris 

 Turritis glabra 



Hyperictim perforatiim 



Geraniiim silvaticum 



Carum (h. o. d.) 



PinipiiieUa 



Sedum acre 

 „ telepJämn 



Potentilla verna 

 „ argentea 



„ förment illa 



Geum rivnle, (h. o. d.) 



Spircea tilmaria 



Erysiimim hieradifolimn Trifolium repens 



Lysimachia vulgaris 



Linaria vulgnris (r) 



Rhinan thus minor 



Melampyrum p ratense 



Prunella 



Campanula persiccefoUa 



Valerinna 



Imila snlicina (r) 



Tnnacettim 



Hieracium umbellatum 

 „ pilosella 



_ triviale 



Viola tricolor 



Viola Riviniana (und. enris) 



lenifolium 



Gräsväxten, som i bredd med örtvegetationen är mindre 

 framträdande, består af allmänna och ymniga: Briza media, 

 Antlioxantlium, Ar/rostis viihjaris, Avena ijuhescens, Calamagrostis 

 ejjigejos, Melica; temligen allmänna och ganska ymniga: Luzula 

 rmdtifiora^ Festiica ruhra, Poa pratenms, Dadylis, Carex pallescens, 

 C. mtiricata, samt mer eller mindre sällsynta och sparsamma: 

 Lunda pilosa, Descham])sia cwspitosa och ficxuosa, Festuca ela- 

 tiat' och ovina, Poa nemoralis, Arrhenaterum elatius (r), Carex 

 panicea (r). 



Af ris uppträder här och där lingon rätt ymnigt. 



Mosstäcket är försvinnande och består förnämligast af föl- 

 jande arter, uppträdande i förkrympta och så godt som alltid 

 sterila exemplar: H/jjnmm Schreberi (någon gång ymn.), H. ruta- 

 bidum, Hylocomium triquetrum, splendens och sqaarrosiim, Thu- 

 jidium ahietinum, Polytriclium juniperinum, Dicranum scoparium, 

 Tortida ruralis, Ptdidium ciliare*). 



Där sluttningen är mera svag och marken mullrikare, blir 

 också träd- och buskvegetationen tätare; flere lundarter inGnna 

 sig, och ståndorten går öfver i en värklig lund. 



På många ställen är man i tillfälle att iakttaga, hurusom 

 denna nu skildrade vegetation upptill öfvergår i bärgens typiska 



. *) En jämförelse mellan ofvanstående och den pag. 9 gifna beskrif- 

 ningen at en frisk fältbacke i Gustafs, ådagalägger genast den betydande 

 skilnaden dem emellan. 



