VI 



inkommit. Phi sLor brist är den pä uppgifter om vextlokalerna 

 för sällsyntare vexler, men då förf. ej kunnat erhålla sådana 

 uppgifter från större delen af landet sä liar öfverallt endast land- 

 skapet, der en vext förekommer, nppgifvits (säsom i Suom. 

 Kasvisto och Herbarium Musei Fennici). Genom förf:s aflägsen- 

 het frän tryckningsorten har äfven några fel och inkorrektlieter 

 insmugit sig, hvilka dock ej torde vara af någon större betydenhet. 

 Slutligen vill förf. med några få ord beröra det i Floran upp- 

 ställda systemet, ehuru här ej är utrymme för en fullständigare 

 utveckling och försvar för detsamma. Monokntylcdonerna äro 

 fördelade i 2 klasser, den lägre svarande mot de Fries"ska Spa-, 

 dicifloraj och Glumitlorse, den högre mot Liliiflora; och Fructi- 

 tlorae. — Bland Dikotyledonerna äro uppställda 4 serier af vext- 

 familjer, alla begynnande med lågt stående och föga utvecklade, 

 samt slutande med fullkomligt utbildade fan.ilje:-. Ai" dessa 4 

 serier (hvilka dock ej i Floran äro skildt omnämnda) gränsar en 

 genom sina lägsta familjer till Ormbunkarna, de 3 öfriga till 

 Monokotyledonerna. Den första serien (som utgöres af kl. Bra- 

 cteitloraj och Staminiflorae) begynner neml. med Coniferee, den 

 2:dra (utgörande kl. Sertiflorse) med Ranunculacefe och Nym- 

 phseacefc, den 3:dje (som utgöres af kl. Calycitlorfe och Annuli- 

 llora') med Polygonea; (och Piperinee), den 4:de (= kl. Semini- 

 ilora?) med UmbelliiVrce. Förf. ho|»pas att systemet genom dessa 

 korta vinkar rigtigare kan uppfattas i sin helhet; men det må 

 för öfrigt sjelf vittna om sin naturlighet och användbarhet. 

 Gamlakarleby i April 1863. 



0. 4. 



