1. Klippekystens Plantevækst H 



formet og grenet og danner smaa Tuer paa nogle faa Millm. Størrelse. 

 Frugter er hyppige; Soredier mangle. Utvivlsomt formerer den sig baade 

 ved Sporer og ved løsrevne Tliallusstykker ; den bliver nemlig i tør Tilstand 

 meget skør og gaar i Stykker ved den mindste Anledning. En enkelt Gang 

 har jeg truffet den paa Toppen af Klipperne ved Hammershus, siddende i 

 en lille Grube i Stenen; ellers er den nøje bunden til det havbesprøjtede 

 Verrucaria-Bælte , idet dens Gonidie (der af Bornet og efter ham af Reinke 

 angives at være Galothrix scopulorum eller G. pulvinafa) er en typisk Vand- 

 plante. Xanthoria parietina (L.) er meget mindre bunden af Jordbundens 

 Beskaffenhed end de nævnte. Saa prægtige Eksemplarer, som dem man ser 

 paa Træbark, træffes ikke her paa Klippevæggene. Sammen med den fore- 

 kommer ofte X. lychnca (Ach.), der næppe er andet end en Vækstform af 

 den. Begge Arter ere udpræget fotofile i Modsætning til Verrucaria maura; 

 de sygne hen paa skyggefulde Steder og forsvinde ganske i de vaade Ovne. 

 Placodium muroriwi (Hoffm.) er i sin bedst udviklede Form en typisk Re- 

 præsentant for de Likener, der danne Overgang fra Skorpeformen til Blad- 

 formen. Af dens mange Varieteter forekomme paa Strandklipperne næsten 

 alene f. ohliteratuni, d. e. den tenderer hen imod at blive helt skorpeformet, og 

 det gaar saa vidt, at man oftest slet ikke kan skelne det Udviklingscentrum, 

 hvorfra det enkelte Individ har begyndt sin Tilværelse. Vi har saaledes en 

 retrograd Udvikling af det effigurerede, bladlignende Løv til det sprukne, 

 rent skorpeformede Thallus. Dette er sa,gi meget mærkeligere, som jo ogsaa 

 Xanthoria viser den samme Tendens til at opløse sig i ganske smaa Thallus- 

 stumper, om det end langt fra er saa gennemført som hos Placodium. Aar- 

 sagen til denne Sønderlemmelse vides ikke med Sikkerhed, formodentlig 

 snarest Substratets Haardhed. Lecanora atra (Huds.), der sammen med 

 Xanthoria og Placodium danner Placodiumbæltet, stiller de samme Krav 

 som disse til Lys og Fugtighed. Den fruktificerer livligt. L. varia (Ehrh.) 

 forholder sig biologisk som den. 



Parmelia saxatiUs L. er bladformet og graa af Farve. Overalt hvor jeg 

 har truffet den, var dens Overflade ganske grynet eller endog papilløs af 

 Isidier i Hundredevis. Denne Egenskab skyldes vistnok den megen Fugtig- 

 hed , som Strandhkenerne i det hele nyde godt af. Soredier har jeg der- 

 imod ikke truffet i nogen fremtrædende Grad, en Afvigelse fra de hidi vider 

 der leve paa Skovtræernes Bark. 



Physcia aquila (Ach.) er bladformet og chokoladebrun af Farve. Soredier 

 har jeg ikke iagttaget hos den. Den synes at stille omtrent samme Krav 

 til Lys, Substrat m. m. som Parmelia saxatilis. Den er en af de faa Likener, 

 som altid holder sig til Strandklipper, ligesom Verrucaria maura, Lichina 

 confinis og Ramalina scopulorum. 



Ramalina scopulorum (Retz.) er Strandklippernes eneste Buskliken. Den 

 har hverken Isidier eller Soredier, men hist og her ret talrige Frugter. 

 Den er afgjort fotofil. Oftest danner den det øverste Bælte i Klippevegeta- 

 tionen, udsat for Sommerens bagende Sol og den udtørrende Blæst. Den 

 søger især Steder, hvor Stenen er noget vejrsmuldret, eller hvor Skorpelikener 

 i nogen Tid har været bosat. 



Bornholms Strandlikenflora paa Granitklipper umiddelbart ved Stranden 

 og i dennes Nærhed opgør Sandstede (1903) efter Hellbom saaledes: Li- 

 china confinis Ag., Verrucaria maura Wnbg., Lecanora helicopis (Wnbg,) 

 Ach. et f. dilutior Nyl., L. scopularis Nyl. et lobulata Smf., Physcia parie- 



