22 !■ Klippekystens Plantevækst 



Paa de smaa Klippeøer nogle Mil nordligere, i Havet uden for 

 Lysekil, hvis Højde over Havet vel kun er en 3—10 m, kan man 

 ganske tæt over Havfladen træffe Vandhuller med mosebrunt Vand 

 og med blomstrende Nj^mphæa'er, med Hippuris, Menyanthes, Poly- 

 gonum amphibium og med Bladene af Glyceria fluitans hvilende paa 

 Vandet, og man kan træiie fugtige Steder med Eanunculus Flammula, 

 Montia, Galium palustre, Comarum palustre o. a. Vand- og Sump- 

 planter; i Klipperevnerne kan man se frodige Bregner (Polypodium 

 Dryopteris og P. vulgare, Cystopteris fragilis, Asplenium filix femina, 

 Aspidium spinulosum, blomstrende Anemone nemorosa, storbladet 

 Blaabær (Vaccinium Myrtillus), og ved Siden af kan der findes smaa 

 Stykker af Græsmark eller Eng med de for saadanne Samfund al- 

 mindelige Arter, og smaa Mosestykker, hvor Erica Tetralix, Oxycoccus. 

 Vaccinium myrtillus, Eriophorum vaginatum vokse i Mængde i Torve- 

 mos sammen med Scirpus cæspitosus, Potentilla silvestris, Drosera 

 rotundifolia o. fl. Der findes kort sagt smaa Stumper af forskellige 

 Landplante-Samfund paa disse smaa Klippeøer langt ude i Havet, og 

 i saa ringe Højde over dette, at Bølgerne maa kunne naa derop eller 

 i alt Fald kaste deres salte Sprøjt og Skum derop; Vandet i Vand- 

 pytterne og Jordbunden maa i alt Fald undertiden være saltholdigt. 

 Naar man alligevel her kan træffe Frøer og Haletudser, Indlands- 

 vegetation og Ferskvandsplanter, maa Grunden maaske søges deri, at det 

 vel yderst sjældent er i de for Vegetationen gunstige Aarstider, at 

 det salte Vand kommer op, men især naar Planterne ere i Hvile og 

 Frøerne have skjult sig i Jordhuler og Klipperevner, samt deri, at 

 B,egnen snart atter fjerner det Salt, som maatte være ført herop. 

 At Frøer kan taale en ringe Saltholdighed (indtil mellem l,i og 1,5 7o) 

 har A. Krogh vist ved Forsøg; Land- og Ferskvandsplanter kunne 

 formodentlig ogsaa taale nogen ^ 



Arternes økologiske Tilpassethed. De i det foregaaende 

 nævnte, til den egentlige Strandklippevegetation henhørende Arter 

 maa vi i Henseende til Livsformer henføre til to forskellige Grupper: 

 1) de egentlige Klippeplanter, der kunne fæste sig til selve den haarde 

 og glatte Klippes Overflade, selv om mange af dem maaske helst fæste 

 sig til den Klippe, der er noget ujævn og korroderet; disse (lithofile) 

 Planter ere Laver, Alger og Mosser; og 2) de Mosser og Karplanter, 

 som kunne vokse paa anden Bund, men ogsaa kunne benytte Klip- 

 pernes Revner og Fordybninger som Rodsted (»Chomofyter« Ottli). 



^ Erland Nordenskiold har publiceret nogle Undersøgelser over Dyrelivet i Vand- 

 huller med skiftende Saltholdighed paa Øen Bonden, der netop ogsaa ligger udfor 

 Lysekil (Ofvers. af K. Vet. Akad. Forhandl. 1900). 



