± strandklinter af løst Materiale 29 



løse Kridthælder voksende Planter ere Stauder, der høre til forskellige 

 Livsformer; Arter med Udløbere kunne optræde her, fordi Bunden er 

 saa løs og porøs (f. Ex. Tussilago), eller med langt vandrende, knop- 

 dannende Eødder (Linaria vulgaris, Hippophaés); men de allerfleste 

 ere dog stavnsbundne Former, med flei'hovedet Rodstok. 



KAP. 2. STRANDKLINTER AF LØST MATERIALE 



Nøgne Klinter; Græsmarker; Krat; Skov. 



De i Indledningen omtalte Strandklinter, som Eavet har fremkaldt, 

 have en efter Alderen af deres Overflade meget forskellig Plantevækst. 

 De lodrette eller meget stejle Lerklinter ere vegetationsløse, fordi 

 Havet stadig bryder dem ned, og Overfladen saaledes stadig bliver 

 »Ny Jord« (Pig. 1); de staa derfor med friske, gullige eller gulgraa 

 Brudflader, oftest ganske uden Planter. Lades Klinten derimod i Ro, 

 vil den snart blive mindre stejl, fordi de ved Vejrsmuldringen løsnede 

 og nedstyrtede Masser ikke føres bort af Havet; de ville lejre sig 

 efter af ved Materialets Art betinget Skraaning; Klinternes Hældnings- 

 vinkel med den vandrette Plan er vel oftest omtr. 25— 30( — 70) ^. 



Plantevæksten paa unge Klinter, der har faaet nogen Ro, er 

 meget spredt; en af de første Planter, der plejer at indfinde sig paa 

 Lerklinter, er Tussilago Farfarus, der kan findes i stor Mængde (se 

 Fig. 188 hos Reinke 1. c. S. 126); endvidere Equisetum arvense, Taraxa- 

 cum vulgare, Festuca arundinacea o. a. Paa de mere jævne, lerede 

 Skraaninger af Kysten n. ø. for Strib (henad Røgle Klint) fandtes 

 i Juli 1872 (BT., 7, S. 200) en meget frodig Vegetation af til Dels 

 kæmpemæssige Eksemplarer af Elymus arenarius, Festuca arundinacea. 

 Agrostis alba var. gigantea, Dactylis glomerata (mandshøj), Juncus 

 glaucus, Sonchus palustris, Hieracium cæsium, Cirsium oleraceum, 

 C. acaule, C. palustre, Angelica silvestris, Epilobium hirsutum, Hy- 

 pericum hirsutum, Lotus major, Ononis repens, Anthyllis vulne- 

 raria, Vicia cracca, og ved Kildevældene mægtige Eksemplarer af 

 Equisetum maximum og E. arvense var. nemorosa — Planter, som 

 aabenbart have staaet ret spredt, men forøvrigt have trivedes fortrinligt 

 i det vaade, af Væld eller af Regn vandede Ler. Det er den samme 

 aabne Form af Plantevækst, som jo er karakteristisk for Hælderne 

 neden for Møens Klint, og som tyder paa en ung eller her jævnlig 

 forstyrret Vegetation. 



