42 3. Storstenet Strand 



andre Urter; af Vedplaiiter Vedbend, Ask og Slaaen og fl., og man finder 

 endog ægte Engplanter ellei' næsten Sumpbredsplanter som Stachys 

 palustris og Scutellaria galericulata. Alle disse sidst nævnte Arter 

 ere mere eller mindre tyndbladede og vilde hurtigt visne, hvis Bunden 

 under Stenene ikke gemte tilstrækkelig Fugtighed til at erstatte 

 det ved Fordampningen mistede Vand; de staa nu som i Urtepotter 

 med stadig fugtig Jord. Dette viser, at Fordampning og Lys godt 

 kan være stærke, hvad utvivlsomt er Tilfældet her, uden at Planten 

 maa være tilpasset som Tørbundsplante, naar blot Bunden er fugtig. 



Vi have altsaa her et Selskab af Karplanter samlet, hvis Medlemmer 

 høre til forskellige Formationer, et Selskab som har et stærkt Præg 

 af Tilfældighed, og derved minder om den Plantevækst paa ny Jord, 

 der nævntes ovenfor, og et Selskab, som i sin Forekomst dog er af- 

 hængigt af Urens Stene. Dette Selskab kan derfor ikke betragtes 

 som et med Sten-Vegetationen fuldstændig sideordnet, som en selvstæn- 

 dig Formation, men snarest som et underordnet Led i Strand-Urernes 

 Formation. 



Denne Forekomst af Skovplanter og Engplanter, som vi se her 

 ikke langt fra Havet (se Fig. 17), viser det samme som ovenfor om- 

 taltes, nemlig, at det salte Vands Indflydelse ikke naar langt bort 

 fra det; rimeligvis gaar Havet mere end een Gang om Aaret op over 

 Strand-Urerne, men dette sker formodentlig kun i den ugunstige Aars- 

 tid, naar Planterne ere i Hvile og derfor ingen Skade tage. 



Strand-Urer med de samme økologiske Ejendommeligheder genfindes 

 paa andre Lokaliteter, som jeg har set, f. Eks. ved Mølle (Kullen). 

 Stenene ligge dog ikke saa tæt her, og Stenstranden gaar jævnt 

 skraanende over i græs- og lyngklædte Marker samt i store Hav- 

 stokke med tæt pakkede mindre Sten, nøgne eller dækkede med en 

 fattig Tørbundsplantevækst. Stenene, der bære den sædvanlige Lav- 

 Vegetation^, ligge mindre tæt end ved MøUevigen, saa at der mellem 

 dem bliver Plads til aaben Sand- og Grusbund, paa hvilken en Vege- 

 tation af Blomsterplanter udvikler sig: Plantago maritima, Aster tri- 

 polium, Matricaria inodora, Atriplex, Cochlearia og andre ægte Strand- 

 planter yderst; længere inde Armeria vulgaris, Trifolium repens, 

 Leontodon auctumnalis, Cirsium lanceolatum i meget smaa Eksemplarer, 

 Festuca rubra, F. ovina, Rumex crispus o. a., og jo længere vi komme 



^ Birger Nilson skriver (1904, S. 471), at der her ved Mølle findes ^Feuersteine, 

 die mit Kalkkruste bedeckt sind, und diese sind von besonderem Interesse, indem 

 sie zeigen, dass die Flechtenarten von der cliemischen Beschaffenheit des Substrates 

 unabhångig sind oder wenigstens sein konnen". Han nævner 11 Arter, som vokse 

 paa Flintsten. 



