64 



4. Smaastenet Strand. Strandvolde 



Geranium Robertianum, Polygonum Raji og P. aviculare's Strand- 

 former. Denne Gruppe er talrigst. 



B. Stavnsbundne fleraarige Urter (Tueplanter) ere Beta 

 maritima, Crambe maritima, Eryngium maritimum, Glaucium luteum, 

 Mertensia maritima, Plantago maritima, Silene maritima, og Statice 

 Limonium, til hvilke Saltbundsplanter slutte sig bl. a. Silene venosa 

 og Rumex crispus. Denne Gruppe er den næsttalrigste. 



C. Underjordisk vandrende Urier, nemlig Honckenya 

 peploides, Lathyrus maritimus, Triticum junceum, til hvilke slutte sig 

 Psamma arenaria og Elymus arenarius. Former af Convolvulus ar- 

 vensis, Triticum repens og Bastarder af denne og T. junceum. 



D. Vedplanter (Buske eller Halvbuske), som have under- 

 jordisk Vandringsevne ved Knopdannelse paa Redder: Hippophaés 

 rhamnoides, til hvilken slutte sig Lycium vulgare og Solanum dul- 

 camara; i alt 3. 



Af disse findes Hapaxantherne dels alene nærmest Havet, dels 

 ogsaa længere fra dette. Det er let forstaaeligt, at det er saadanne, 

 der gaa yderst ud. fordi de lettere kunne holde sig paa bevæget og 

 urolig Bund end de fleraarige; den urolige Tid er jo netop den Tid 

 paa Aaret, som de tilbringe i Form af Frø; i Vegetationstiden bliver 

 Bunden sjælden omtumlet af Bølgerne. Her finde de endvidere Plads 

 nok; der er ingen Fare for Konkurrence. 



De fleraarige Tueplanter have kraftige, dybtgaaende Rødder, der 

 tillade dem at fæste Rod dybt mellem Stenene; om Vinteren ere vist 

 alle overjordiske Dele forsvundne. Da de ogsaa i Almindelighed 

 findes fjærnere fra Havet, er Faren for Ødelæggelse mindre. At 

 Buske og Halvbuske ogsaa kunne holde ud paa de fra Havet fjærnere 

 Dele af Strandvoldene er let at forstaa. Deres værste Fjende er 

 Vinden, og det er vel den, der hindrer flere Arter i at indfinde sig 

 her. En Hjælp for de nævnte Vedplanter til at holde sig paa Strand- 

 voldene er det utvivlsomt, at de have rigelig Knopdannelse paa deres 

 mellem Stenene krybende Rødder. 



Nedliggende Stængler og Grundblade. Hvad de over- 

 jordiske Vegetationsorganer angaa, er der den Mærkelighed, at saa 

 mange Arter brede sig vandret ud over Stenene. Dette gælder først 

 og fremmest Stenstrandens to særlige Karakterplanter, de som sjældnere 

 vokse paa anden Bund og begge ere fæstede ved kraftige Pæle- 

 rødder: Beta maritima og Mertensia maritima. men ogsaa Matricaria, 

 Silene maritima, Atriplex, o. fl. Strand-Bede lægger sine Grund- 

 blade og blomstrende Stængler vandret ud til alle Sider (Fig. 28). 

 Da Stænglerne kunne naa mindst 0,8 m Længde, vil en enkelt kraftig 



