94 5. Sandstrandens Plantevækst 



undertidende nedliggende; Bladene paa de vandrette Grene ligge da 

 til Dels ned, til Dels ere de skraat opad rettede. Som hos de andre 

 nævnte Arter lægge Skuddene sig ned straks ved Grunden. (Sali- 

 cornia skal omtales og atbildes senere). 



Af Sandstrandens Arter have nogle typisk Grundbladro- 

 setter, nemlig Glaucium luteum, Statice Limonium, Haloscias sco- 

 ticum, Plantage coronopus, foruden bl. a. Sonchus arvensis, Rumex 

 crispus, Taraxacum, Anthyllis vulneraria o. fl. 



Bladene i Eosetterne kunne være trykkede saa fast ned mod 

 Bunden, at naar man tager hele Planten op, krumme Bladene sig 

 tilbage, da den Modstand, som Jorden gjorde, nu er ophævet. Det 

 er altsaa et aktivt Pres mod Jorden, som Planten udøver. Jeg har 

 set dette bl. a. hos Leontodon auctumnalis og Plantago coronopus. 

 Eksemplarer af Taraxacum, som voksede paa Sandstrand ved Tisvilde, 

 havde alle eller i alt Fald de yderste Grundblade og Blomsterstande 

 udbredte til Siderne, medens de i Græsset lidt derfra voksende havde 

 alle disse Dele oprette. 



Nogle til Sandstranden knyttede Fremtoninger, som skyldes 

 Vinden og Havet, fortjene her at nævnes. 



Vindfurer i Sandet. Ofte er det omtalt, at der i løst Sand 

 paa Strande og i Klitter danner sig ejendommelige, svagt bølgede 

 Purer, skilte med lave Ribber, som løbe nogenlunde parallele med 

 hverandre, men ogsaa kunne grene sig og løbe sammen ; Forchhammer 

 kalder dem »Vindfurer« (1842; se AA. S. 184), og de ere i Udlandets 

 Litteratur kendte under Navnene : »Krauselungsmarken« eller »Krau- 

 selmarken«, »ripplemarks«. Paa hosstaaende Billede af et Klitparti 

 (Pig. 48) træde de tydeligt frem^ 



Efter GeÅnitz skyldes disse Former af Sandet, at Vinden ikke 

 bevæger sig hen over Bunden i Form af en jævn, flad Strøm, men at 

 den har stødformet springende eller valseformet rullende Bevægelser; 

 der hvor den opstigende Luftstrøm kommer til at ligge, er Bevæ- 

 gelsen fremad Nul, hvorfor Sandet falder ned og danner en Ribbet 



'^ Af den store Litteratur om dem kan nævnes: Cornish i Geograph. Journal 

 1899; Bertololy i Giinthers geograph. Studien, 9; Jentzsch i Gerhardts Handbuch 

 des deutschen Diinenbaus, 1900. Geinitz i Naturwissenschaftliche Wochenschrift, 

 1904. Soholow, 1894, S. 15. C. C. Andresen, 1861, S. 3—4. 



* Geinitz skriver (1. c. S. 1028): „Der Windstrom geht uber den Boden nicht 

 in Form einer ebenen Flache, sondern macht hier stossformige springende oder 

 spiral-, wirbel- oder walzenformig aufrollende Bewegungen (in Wiilsten); 

 das Querprofil des Luftstroms ist also an der Grenze des Bodens nicht eine ge- 

 råde Linie, sondern eine von rticklåufigen Kreisen unterbrochene Kurve". ,Der 



