6. Vegetationen paa Eve 101 



Store og Lille Fugle ved Rudkøbing og andre smaa Øer i den syd- 

 fynske Øgaard bestaar helt eller for en stor Del deraf ^ Undertiden 

 indlejres Sandlag mellem Tangmasserne, naar Havet ved en Storm 

 kaster Sandmasser ind over Kysten. 



Undertiden er der Vand under Tangmasserne, og man vandrer 

 som paa en Hængesæk, paa hvilken Foden kan synke maaske alen- 



Fig. 52. £n Sandstrand med store Tangmasser opkastede af Havet. Østkysten af Langeland. I For- 

 grunden en mager Græsmark med Eryngium maritimum. (1903; E. W.). 



dybt ned i et af Svovlbrinte og andre Luftarter stinkende Mudder. 

 Vand kan ogsaa staa i Smaapytter oven paa Tangmasserne, og rode 

 Svovlbakterier finde her en fortrinlig Bund at udvikle sig paa. 



Paa denne ejendommelige Bund fremkommer snart en spredt 



' Reinke omtaler disse Tørvedannelser og „Seegrasbånke" fra Kiels og Eckern- 

 fordes Fjorde (1903 B, S. 149, 151,155); han giver ogsaa i Fig. 245 et Fotografi af 

 en Strandeng med stejl afbrudt Kyst („Seegrasbånke haben sich hier in eine Art 

 Torf umgebildet"). De ville fremdeles blive nærmere omtalte af Statsgeolog V. 

 Madsen i D.G.U, Kortbladet „Svendborg". Han skriver til mig: „Overfladen af en 

 Del af de fynske Smaa-Der bestaar af Eve, der er skyllet op om en Kærne af 

 Moræneler eller Strandgrus. Overhovedet synes Eve-Dannelser at udgøre en ikke 

 ringe Del af Saltvandsalluviet paa de Omraader af den fynske Øgruppe, der ere 

 under Sænkning, altsaa paa Fyns Kyst i Svendborg — Faaborg-Egnen, Taasinge, 

 Ærø, det sydlige Langeland og paa Smaa-Øerne" (hvad M. T. Lange kalder „den 

 sydfynske Øgaard"). Foruden ved Danmarks og nærmest tilgrænsende Kyster fore- 

 komme Evedannelser ogsaa i Norge. Holmboe omtaler dem S. 25 i „Planterester i 

 norske torvmyrer" (Videnskabsselskabets Skrifter, 1903), under Navn af „Tangjord" 

 som nogle af de vigtigste af „havets driftaflejringer". De synes her snarere at op- 

 staa af Alger end af Bændeltang. 



