108 



7. Vesterhavskystens Natur og Historie 



Til Gest maa den allerstørste Del af den jydske Halvø og det 

 nordtyske Lavland henregnes; Marsken er kun en forsvindende lille 

 Bræmme langs Vesterhavet; den begynder ved Ho Bugt vest for 

 Varde og strækker sig derfra syd paa langs Vesterhavets Kyster til 

 Belgien. I Regelen danner den Kystgrænsen, men enkelte Steder, 

 f. Eks. mellem Ballum og Emmerslev, naar Gesten ud til Havet. I Sles- 

 vig har den paa sine Steder en Bredde af op til 15 km^. 



Fig. 56. Udsigt fra Ribe Domkirkes Taarn mod Vest ud over Engene. (Fot. af Eug. W.) 



Grænsen mellem Gest og Marsk er den gamle Kystlinie, der na- 

 turligvis lig enhver anden Kyst bugter sig ud og ind. Der er ogsaa 

 Gest-Øer ude i Marsklandet. Gaarde og hele Byer ligge i Slesvig paa 

 Eanden af Gesten, fordi denne er højere og derfor mere tør og sund, samt 

 ikke udsat for Havets Oversvømmelser. Hvor der i de sydligere Egne 

 og paa Halligerne ligger Boliger ude i Marsken, der anbringes disse 

 derfor ofte paa kunstige Bakker, 2—5 m høje, de saakaldte »Værfter« ^. 



tvivlsom (Verner Dahlerup). Efter Kohl (1846,1.8.6) skrives Navnet ogsaa „Gast" 

 (dette er den specifik frisiske Form). 



Marsk = plattysk marsch (ældre me7-sch), som er beslægtet med eng. marsk, 

 Sump, og med højtysk morast (Morads). Ordets ældste germanske Form maa være 

 mar-isk-, et Adjektiv, dannet af det germanske Ord, som svarer til det latinske 

 mare (got. marei, Hav). Ordets Grundbetydning er: „fuld af Vand, sumpet". I 

 Dansk er Ordet sikkert laant fra Plattysk eller Frisisk. (Velvillig Meddelelse af 

 Verner Dahlerup). I Jylland og især vel Sønderjylland er Formen „Mærsk" al- 

 mindelig. „Karls Mærsk Hede" (ved Blaavand) betyder vel: „Karls fugtige Hede". 



^ Paa begge Sider af det magre Diluvialland ligge altsaa frugtbare Stræk- 

 ninger; „der Speck sitzt an den Seiten", siger man. 



- Paa tysk „Werfen", „Warfen", „W^urten", „Warten". Mange By-Navne ende 



