1J2 ''■ Vesterhavskystens Natur og Historie 



Texel 3,9. Ved Norges Kyst er den c. 6 Fod, ved Sydkysten af den 

 engelske Kanal c. 27 Fod. Grunden til disse Forskelligheder er, at 

 der mødes to Flodbølger, een, som kommer fra Syd gennem Kanalen, 

 en anden fra Nord, og som ved deres Samvirken gøre Fænomenet 

 mere indviklet. 



Opgivelserne gælde Middelvandstand ; men Forskellighederne kunne 

 forstærkes eller formindskes ved Vindforholdene; er Vinden østlig, 

 blive de større, f. Eks. en 6—7 Fod ved Nordby paa Fanø;, er den 

 derimod vestlig, og Vandet altsaa presses op mod Kysten, bliver Vand- 

 standen vel i det Hele højere, men Forskellen mellem Flod og Ebbe 

 mindre. 



Det er let at indse, at de to nævnte Ejendommeligheder, det lav- 

 vandede Hav og det stærke Tidevand, fremkalde Fænomener, som 

 den stejle Klippekyst ved det dybe Hav ikke kender til. Hvor man 

 i Flodtiden ser en vidstrakt, blinkende Vandflade, der dukker, naar 

 det ebber, den ene brunlige Sandbanke frem efter den anden, og til- 

 sidst ligge vide, brunlige eller graalige eller grønlige Flader udbredte 

 for Øjet, — Vaderne ^ Fig. 59 og 60 fremstille det samme Land- 

 skab med 6 Timers Mellemrum. Der er Vader, som strække sig 

 maaske 20 — 30 km ud fra Land og i Synskredsen smælte sammen 

 med Himlen; Vaderne er Fjæren, som her bliver saa enorm bred paa 

 Grund af de ejendommelige Forhold. 



Søkortene over disse Egne vise ved deres Betegnelser »tør ved 

 Højvande«, »tør ved Ebbe«, hvor der ligger Sandøer, som til Stadig- 

 hed ere over Havet eller kun sjældent overskylles, og som man ved 

 Flodtid ser langt ude i Havet som skinnende hvide Banker, og hvor 

 de store, undersøiske Banker ligge, der først lægges tøri-e ved Ebben. 

 Kortet (Fig. 61) viser Vadehavet med Fanø og Manø. 



Vaderne danne paa flere Steder Færdselsvejene mellem Øerne og 

 Fastlandet, f. Eks. ved Manø, eller mellem Øerne indbyrdes, f. Eks. 

 Amrum og Føhr. Forchhammer skriver, at skønt Sild ligger 4 Mil 

 fra Land, kan det i Ebbetiden naaes tilfods fra dette. 



Sandvader og Slikvader. Der er to Slags Vader. Det er 

 tidligere omtalt, at Vandet sorterer og skiller de finere Bestanddele 

 fra de grovere; saaledes ogsaa ved Vesterhavskysten. Det fineste 



* Navnet har utvivlsomt Forbindelse med „at vade". Paa Tysk hedde de „das 

 Watt", Flert. „Watten", paa Hollandsk „Wad", „Wadden". I Nord-Frankrig er der 

 ved den inderste Rand af Aa's Delta mellem Galais og Dunkerque en By, „Watten", 

 som maaske har samme Oprindelse. Tacitus taler om „mare vadosum" („vadere", 

 at vade). I Dansk træffes Enkelt -Formen „et Vad" eller „et Vat", Flertal „Vatter" 

 ■(bl. a. Rewentlow, S. 7). Vaupell skriver „Vaddene", Andre „Vadderne". „En Vade", 

 Flert. „Vader" synes mest korrekt; Forchhammer har »Vader". 



