7. Vesterhavskystens Natur og Historie 117 



Amriim {Kohl, 1,8. bo; Jfeyw l.c. S.677), og det er den samme Figur, 

 som Skagens Gren opviser (det ene Horn). Grunden til Manøs Form 

 er, at Vind og Strøm særligt har aflejret Sandet ved Enderne af den 

 Kærne, som har grundlagt Øen. Denne har formodentlig været to 

 Sandbanker, der paa Grund af Strømforhold have dannet sig i Havet 

 paa samme Maade som f. Eks. Kil Sande og Peter Meyers Sande 

 ved Sydenden af Fanø (Fig. 61), og denne Kærne er derpaa vokset 

 i Halvmaaneform. 



Et Eksempel fra Nutiden paa, at en Sandbanke kan grundlægge 

 en 0, har man nord for Elbens Munding ved Øen Trischen; her laa 

 (efter R. Hansen, 1905) en Sandbanke, ved hvis Østside der i Midten 

 af det 19de Aarhundrede begyndte en Marskdannelse. 1854 saa man 

 smaa grønne Øer paa c. 1 Kvadrat Meters Størrelse opstaa; de smæl- 

 tede efterhaanden sammen, og derpaa traadte Mennesket til og frem- 

 skyndede dette; »paa det ganske jævnt skraanende grønne Land 

 dannede der sig en Klit, der voksede saa højt, at den kun delvis 

 oversvømmedes ved den vældige Orkan 12. Febr. 1894«; den var da 

 4,90 m høj. Angaaende Tilvækstens Størrelse kan anføres, at 1872 

 var 16,64 Hektarer bevoksede med Græs. medens Kveller (Salicornia 

 herbacea) dækkede næsten 31 ha; 1884 var den grønne allerede 

 66 og Kvelleromraadet 92 ha; 1892 henholdsvis 103 og 129 ha. Klitten 

 ligger naturligvis paa Vestsiden af Øen. 



Hele den konkave Side af Klitrækken paa Mano er udfyldt med 

 Marskeng, som Kortet tydelig viser. Paa samme Maade ligge Marsk- 

 engene paa Fanøs og de andre nordfriesiske Øers Østside i Læ af Klit- 

 terne. Paa de øst- og vestfriesiske Øer er det paa tilsvarende Maade 

 Nordsiden der har Klitter, medens Marsken er udviklet paa Sydsiden. 



Sande (»Højsande«). Forskellige fra Vaderne, der daglig tør- 

 lægges og oversvømmes, ere de højere liggende Sandbanker, der som 

 Regel ere over Havfladen og kun ved usædvanligt Højvande og 

 Stormflod oversvømmes. Disse Sandflader kaldes i nogle Tilfælde 

 »Sand« (f. Eks. Kil Sand s. f. Fanø, Kniep Sand paa Amrum, Juvre 

 Sand paa Rømø), i andre Tilfælde synes Formen »Sande« at bruges 

 (»Søren Jessens Sande« paa Fanø, Indsandene i Jylland). Disse Sande 

 ere egentlig kun Sandstrande med en enorm, ved de østlige Kyster 

 ukendt stor Bredde. Deres Naturhistorie behandles særskilt i næste Ka- 

 pitel ; forinden skal til fyldigere Forstaaelse af de højst ejendommelige 

 Naturforhold ved Vesterhavskysten nogle Træk af Kystlandets Hi- 

 storie omtales. 



Kystlandets Historie. Kystlandet ved Vesterhavets Østside 

 er i Dag ikke formet ganske saaledes, som det var igaar, og det vil 



