Sandvaderne 



125 



trække Loerne sig i det store og- hele mod Syd, og- han sætter dette 

 i Forbindelse med Sandflugt ved nordvestlige Vinde. Det er dog- 

 maaske snarest Tidevandets Strømningsretning, der fremkalde disse 

 Flytninger, saa vel som den Flytning af Minderne og Flodmundingerne, 

 der omtaltes ovenfor (S. 123). 



Bølgeslagsfurer. Det nævntes allerede ovenfor, at der rundt 

 om ved Sandkysterne paa lavt Vand findes Furer og Ribber, der 

 svare til Vindfurerne. Fig. 65 og 66 

 give en Forestilling om dem. De gaa 

 i Hovedsagen parallele med Bølgeslaget, 

 ere krummede og bugtede, og kunne 

 grene sig eller løbe sammen som Bil- 

 lederne vise. Ribberne falde lidt stej- 

 lere af paa Læ- end paa Luvsiden, 

 ligesom Vindfurerne; ofte har de en 

 ret skarp Kant paa Luvsiden og en 

 tiad eller jævnt afrundet Ryg, I Furerne 

 kan man finde samlet større Mængder 

 af Stumper af Havdyrskaller, Foramini- 

 ferer, Kiselnaale af Havsvampe, Rør 

 af Sabeller og andre Rororme, sort De- 

 tritus af undersøisk Torv osv.^ De 

 ere almindelige paa Vaderne. 



Plantelivet er meget ubetydeligt 

 paa Sandvaderne. Der findes ingen Blomsterplanter, før vi komme 

 ind til Kveller-Bæltet, og næppe andre Alger end Diatoméer, før vi 

 komme nær til Kysten. Der kan hist og her ligge en Sten eller en Blaamus- 

 ling, til hvilken en enkelt Rødalge eller Brunalge kan have fæstet sig, 

 og Bunden har undertiden en brunlig Tone af Diatoméer. Paa nogle 

 Vader findes mange Sten, f. Eks. v. f. Føhr (»oft riesige Granitblocke«, 

 ReinJce), og her kan da vokse en Del Alger [Metjn, S. 734). Schiøtz nævner 

 særligt Chondrus crispus og Stilophora rhizoides (1860, S. 130) foruden 

 Blæretang. Vesterhavets Sandkyster ere umaadelig fattige paa Alger, 

 selv om der er gunstig Bund; som Steder, der ere rigest, nævnes 

 Listerdyb (Reinhold), Klitmøller og Hirtshals (Kolderup Rosenvinge) ; 

 Grunden til denne Fattigdom søger Reinke i det stærke Tidevand, 

 som holder Havbundens løse Bestanddele i uafladelig Bevægelse og 

 gnide dem mod Bunden, hvorved Algesporernes Spiring hindres. 



Dyrelivet. Mange Steder have Sandvaderne en ganske jævn 

 Overflade og vise ikke Tegn paa, at større Dyr leve paa dem, men 



^ Om disse Ribl^er se bl. a. Gerhardt, 1900, S. 43. 



Fig. 65. Bolgeslagsfurer paa Stranden ved 

 Gilleleje med Sandormeskud og Sand- 

 ormehuller, ( Fot. af Dr. K. J. V. Steenstrupi. 



