130 ^- Sandvaderne 



blive dobbelt saa lange, og i dem vil man finde det lille Krebsdyr. 

 Corophium grossipes (L.), der kan blive indtil 2 cm lang og navnlig 

 er paafaldende ved sine to mægtige Antenner. Rørenes Vidde er kun 

 li/2_3 mm. Disse Dyr forblive altsaa ikke som Sandormen altid sid- 

 dende i deres Ror; tværtimod, i Flodtid eller paa vanddækket Grund 

 kan man se dem i Tusindsvis svømme om i Vandet eller færdes paa 

 Bunden og derved danne de omtalte Furer. Th. Mortensen (Rambush, 

 1900) og C. Wesenherg-Lund (1904) have begge omtalt dette interes- 

 sante Dyr. Den første skildrer, hvorledes Dyrene sidde i Rørene, 

 løfte Slikklumperne over disse lidt op, gribe en lille Klump og trække 

 sig tilbage for at fortære den. Har den fortæret den, tager den en 

 ny Klump. Han omtaler, hvordan husvilde Corophier søge at komme 

 ned i et Hul; »der behøves ikke lang Søgen, for den finder et Hul, 

 og øjeblikkelig kryber den ned i det. Er den nu saa uheldig at 

 komme ned i den Ende af Røret, hvor Ejermanden sidder, bliver der 

 naturligvis en hæftig Kamp mellem dem inde i Røret, og kort efter 

 ser man Røveren komme i en Fart baglænds op. Ufortrødent søger 

 den videre, og er vel til sidst saa heldig at komme ned i den tomme 

 Ende af et Rør, saa den kan anfalde Ejermanden i Ryggen — saa 

 maa denne fortrække, overlade Røveren sit Hus og selv gaa paa Rov 

 efter et nyt«. 



Slikkrebsene leve ved Fanøs Nordende dels sammen med Sand- 

 ormen, nemlig i den inderste Del af dennes Bælte; dels danne de 

 inden for dette et eget Bælte paa det lavere Vand, og man kan endog 

 træffe dem inde i Marskengene paa Bunden af Huller, som endog 

 synes at kunne være længere Tid udtørrede. De kunne være til 

 Stede i saa store Mængder, at Vadens Overflade maa siges at være 

 gennemhullet af dem; Vandbygningsdirektør Grove angiver endog 

 (1857, S. 158), at der kan findes 50—100 Corophium-Huller paa 1 Kva- 

 drattomme, et Tal, som jeg dog aldrig tilnærmelsesvis har fundet. 

 Ligeledes leve de i uendelige Mængder paa de store »Værnsande« 

 øst for Tipperhalvøen, i Ringkøbing Fjord, de store til Tider tørlagte, 

 til andre Tider af Fjordens ferske Vand dækkede Flader; paa lig- 

 nende Flader findes de i Nissum Fjord, og de ere jo i det hele al- 

 mindelige ogsaa ved vore østlige Kyster. 



Paa saadanne rige Corophiumvader er der altid mange Fugle, 

 navnlig Vadefugle, som gennemsøge Havbunden efter Føde (Ryler, 

 Rødben, Regnspover, Brushøns o. fl.). Der er jo næppe noget Sted i 

 Danmark et rigere og ejendommeligere Fugleliv end paa Tipperne i 

 Ringkøbingfjord, et Fugleliv, der nu heldigvis bliver fredet mod de 

 mange Efterstræbelser af Jægere og ægsamlende Englændere. Det 

 overordentlig rige Fugleliv om Vesterhavsøerne i det hele skyldes 



