132 8. Sandvaderne 



stokke ved Lillebælt, saa at disse tvinges til at vokse skraat opad 

 (BT., 19, S. VIII). Dette synes meget rimeligt. Men anderledes er 

 Forholdet efter Wesenberg-Lund paa Sandvaderne; »staar man paa 

 det Tidspunkt, da Flodbølgen kommer, ude i Arenicolabæltets yderste 

 Rand, ser man Bølgen vælte Tuerne; de glider ud, og hvor Sand- 

 vaden før afgav et nupret Udseende, bliver den nu glat«; Vandet 

 sorterer tillige Tuernes Indhold; de grovere Dele, Sandet, blive 

 liggende, men de lettere og finere Dele af Ler og organiske Smaadele ^ 

 føres videre og hen til lavere Vand og roligere Forhold ; dette vil for 

 Fanøs Vedkommende sige : dels ind til Corophiumvaderne, dels om til de 

 Dynd vader, der findes ved Fanøs Østkyst ( » Slik vaderne « paa Kortet S. 1 14). 

 I Corophium-Bæltet gribe Krebsdyrene Slikpartiklerne, samle dem 

 og ophobe dem over Rørene og sidde da nede i disse og fortære dem 

 {vel især de Infusionsdyr og Smaakrebs, som findes i dem), hvorpaa 

 de efter Wesenberg-Lunds Formening for en stor Del anvende Eks- 

 krementerne til Tapetsering af Rørenes Vægge, paa samme Maade 

 som forskellige andre Dyr. (Jeg har intet tydeligt Bindemiddel at 

 Smaadelene i Rørene kunnet se, men Væggene ere glinsende og af- 

 glattede). Ved Corophiernes Virksomhed skal Havbunden altsaa be- 

 riges med fine mineralske Bestanddele og med Ekskrementer, og der- 

 ved lægges det første Grundlag til en god Marskeng. Denne Iagt- 

 tagelse har allerede Grove gjort for snart 40 Aar siden; han har for- 

 staaet, at Corophierne fastholde Slikken og binde dens Dele saaledes 

 sammen, at Flodbølgerne ikke skylle dem bort; et Besøg paa Tipper- 

 halvøens Værnsande overbeviste Wesenberg-Lund om, at Grove har 

 Ret: Marsken kan grundlægges paa denne Maade ved de smaa Dyrs 

 mægtige Virksomhed; dog har Grove ikke forstaaet Betydningen af 

 Jordbundens »Gennemekskrementering« ved disse. Han udtaler vel, 

 at det mere er Resterne af Corophierne end Glimmerbladene, der ere 

 Aarsag til Marskens store Frugtbarhed (1. c, S. 159). Naturligvis maa 

 det ogsaa være saaledes, at Resterne af de mange Dyr, de afkastede 

 Hude af Corophierne (se Mortensen 1. c, S. 58) og deres Skaller maa 

 bidrage til at frugtbargøre Bunden ; men Ekskrementeringen er sikkert 

 den vigtigste Faktor 2. 



^ Naar W.-L. taler om Sortfarvning, turde dette i mange Tilfælde skyldes det 

 Svovljern, som senere omtales. 



- Grove (1. c, S. 164) omtaler, at man paa Sandvader finder vanddækkede Lav- 

 ninger, hvor en Mængde smaa Snegle, Rissoa [Hydrobier], bevæge sig paa Over- 

 fladen og skrue sig op og ned i Sandet. Der kan være 20 pr. Kvadrattomme. 

 ,Hver Gang et Dyr kommer op (med den brede Aabning først og ganske lodret), 

 synes det at skyde op foran sig en lille Portion Slik eller rettere Ler, der straks 

 flyder fra hinanden." Ogsaa disse spille en stor Rolle; de omtales her i et senere 

 Kapitel under de dyndede Slikvader. 



