9. Sandalgerne 



137 



Fra Blaavand-Siden ser man mod Syd ud over den vide Flade, og 

 først langt i Syd ses Skallingens nordligste Klitter (»Højknoldene«). 

 Jævnt som et Bord breder denne brungraa Slette sig ud for Øjet, 

 tilsyneladende ganske gold, uden at give Husly til noget som helst 

 levende Væsen, være sig Dyr eller Plante. Om Sommeren, naar Solen 

 opvarmer den og Klitterne nord og syd for den, ses ofte ejendomme- 



rig. 70. Udsigt fra den nordlige Ende af Skallingen mod Syd. I Forgrunden en begyndende 

 Græsvækst af Glyceria maritima og Agrostis alba f. stolonifera. (Fot. af E. W., 1899). 



lige Luftspejlinger; da jeg i Juli 1893 med en Flok Studerende havde 

 gennemvandret Skallingen lige fra Sydspidsen af, og vi vare komne 

 herop, hvor Luften stod dirrende og sitrende over Fladen, saa vi med 

 største Tydelighed en Lidsøs blaa Vande i Nord, der vakte vor le- 

 vende Interesse, — et ægte Fata morgana, der, da vi kom nærmere, 

 viste sig at være det meget forstørrede Billede af den lille »Havnegrøft«. 

 Denne Sandflade, denne »Havbund uden Hav« (Thomas Lange), »det 

 største, plantetomme Ørkenlandskab«, som Geologen ilfe?/?^ kalder den, vil 

 maaske om nogle Aartier være forsvunden; man siges at have i Sinde 

 at bygge en kunstig Klit ned langs dens Vestside derved, at man 

 planter Eis som Sandfangere, og naar Klitten først er dannet, ville 

 Stormfloderne, som nu Høst og Vinter forvandle Fladen til Havbund, 

 ikke kunne virke saaledes som nu; Blomsterplanter ville indfinde sig 

 og langsomt erobre Landet saaledes som vi paa Fotografiet se, at de 

 allerede gøre ved den nordlige Grænse; de mange mørke Pletter i 



