140 9. Sandalgerne 



Himmel og Sand i eet. Fladen viser sig paa Billedet at have mørkere 

 og lysere Partier; de lyse ere tørt Sand, der nylig ved Vinden er ført 

 hen over og nu ligger paa den ellers fugtige, derfor mørke Flade. 

 Ved en svag Blæst ser man Sandet, som Havet har opkastet paa 

 Strandbredden i lave Strandvolde, og som Solen har tørret, saa at 

 Sandkornene ligge løse, stryge som lange lave Skystriber hen over 

 Fladerne, finde midlertidig Hvile i lave brede Hobe, samle sig i smaa 

 Dynger ved hver lille Snegleskal eller Musling, som ligger paa den 

 horisontale Flade, og saa atter ile videre for sluttelig at ophobes i Klitterne 

 længere mod Øst^ Under en stærk Blæst saa jeg dette Fænomen 

 en Eftermiddag paa Eømø (Juvre Sande); de brede, lave, flade Sand- 

 hobe bleve liggende hvide og med Vindbølger paa indtil Aften, men 

 næste Morgen vare de graa, fordi Sandet var blevet fugtigt; de vare 

 sunkne sammen, og Vindfurerne vare udviskede. Det maa være Bun- 

 dens Fugtighed, der kapillært er steget op og har gennemtrængt de 

 kun faa Centimetre tykke Sandlag 2. 



En anden stor Sandflade ligger langs Vestkysten af Rømø; dens 

 nordlige Del kaldes Juvre Sande ^, dens sydlige Ha fs sande; den 

 strækker sig fra Øens Nordende til dens Sydende i en Strækning 

 af c. 15 km og er kun afbrudt ved en fra Havet indtrængende lav- 

 vandet Lo syd for Lakolk; Bredden er 2—3 km. 



De i det foregaaende omtalte vidt strakte Sandflader maa væsentlig 

 være opstaaede ved Sand, som Havet har opkastet; andre Steder, 

 f. Eks. ved Bøvling og Nissum Fjorde findes lignende, om end langt 

 fra saa store Flader, der maa være opstaaede ved Sandflugt fra Vest. 

 Det samme gælder jo for en stor Del Tipperhalvøen (se Rambusch l.c). 



De nævnte store Sandflader ere Sandalgernes Hjem- 

 sted. Man ser let, at de ikke allevegne have Sandets sædvanlige 

 Farve, og om end en Smule Ler hist og her er indblandet i Sandet, 



^ Knib Sande skal have været Marskeng i Begyndelsen af det 19de Aarhundrede 

 (Schiøtz 1. c.,]). l'^9). Meyn (1. c, p. 680) siger ogsaa, at Knibhavns Bund er Marsk- 

 ler eller Slik. 



* Schiøtz omtaler (1860,8.137) Knib Sand saaledes: „Denne store Sandflade 

 kan man maaske bedst ligne ved et snedækket Overdrev, hvor Toppene af Buske 

 rage frem; gaar man ud paa selve Kniben, ser man, at hvad der paa Afstand 

 ligner Sne er Sand, og Buskene — Agropyrum [Triticum] junceum. Man kan gaa 

 fra dens nordlige til dens sydlige Ende uden at se nogen anden Plante. Sandet 

 er maaske for lavt til Hjælmen og for fint til Marehalmen eller maaske for salt 

 for dem begge". Om dette sidste Punkt senere hen. 



^ Jeg formoder, at Navnet er en Forvanskning af „Ivers Sande", da Mands- 

 navnet Iver paa Jydsk udtales Jyver; paa Geertz's Kort over Vestkysten, som den 

 var for 250 Aar siden, angives en ved Stormfloderne forsvunden By, Vester-Ivers- 

 bøl, ude i Havet vest for Juvre. 



