9. Sandalgerne 143 



dens allerøverste Overflade, i alt Fald hvor denne er tør og- udsat 

 for Soll3^set, synes dette at antyde en aktiv Vandring-, hvad enten det 

 nu er Tørheden eller Lyset, de fly; C. Ostenfeld har meddelt mig, at han 

 virkelig- har iagttaget en saadan aktiv Vandring ned i Sandet. 



Algelaget er som anført kun tyndt. Ofte er det nedad til be- 

 grænset af et rødbrunt, meget tyndt Lag, som om der her havde ud- 

 skilt sig Jerntveilte. Graver man et lille Stykke af Bunden op, saa 

 at man faar et Profil, og bryder det over, vil man kunne se de mørke- 

 grønne Algetraade stikke frem af Brudfladerne, og selve Laget ses 

 som et skarpt begrænset Lag hen under Overfladen. 



Det kan hænde sig, at Algelaget kan ligge dybere nede under 

 Overfladen, endog ret dybt. I saadanne Tilfælde er det formodentlig 

 Sandflugt eller Sandtilskylning fra Havet, der nylig har begravet 

 Algerne; de ville utvivlsomt ikke kunne leve i denne Dybde, fordi her 

 er for mørkt, og jeg antager, at de formaa, i alt Fald delvis, at ar- 

 bejde sig op til Overfladen. 



Naar disse Flader i det store Hele holde sig saa vandrette og 

 bevare omtrent samme Højde over Havet til Trods for Sandflugt og 

 Sandtilstrømning, skyldes dette utvivlsomt Grundvandets Stand, idet 

 dette kun vedligeholder Fugtighed i Sandet indtil en vis Højde. Jeg 

 har gravet ned paa en Del af disse Sandflader, og i en vis, ikke stor 

 Dybde, omtr. V2 m, har jeg ved Sommertide truffet Grundvandet; f. Eks. 

 paa Juvre Sand i Juli Maaned i 55—60 cm's Dybde; paa Agger- 

 tangen midt mellem Sømærket og Limfjorden i August Maaned i 

 50 cm's Dybde; paa Skallingen i Maj Maaned i 60 cm's Dybde; paa 

 Søren Jessens Sande i kun 35 cm's Dybde, skønt i betydelig Afstand 

 fra Havet og nogle hundrede Alen fra Klitterne. 



Hvor langt Tidevandet kan mærkes ind paa Fladerne i H. t. 

 Grundvandets Stand, kan jeg ikke sige; men at dette raaa veksle en 

 Del i Højde ogsaa ved Sommertide, er utvivlsomt; Højvande indtræder 

 jo selv paa denne Aarstid, og skønt Sandene vel i Regelen kun over- 

 svømmes hyppigt Efteraar og Vinter, kan Springflod og andet Høj- 

 vande dog ogsaa dække dem om Sommeren. Saaledes angiver Beinke, 

 at i Sommeren 1900 stod Juvre Sande Uger igennem dækket af Vand 

 lige ind til Forklitterne. 



Saa langt som Sandet er fugtigt, er det fast og lader sig ikke 

 fjerne af Vinden. Kun det tørre Sand kan denne fore bort. Saalænge 

 Grundvandet holder sig i samme Niveau, vil Sandfladen derfor ogsaa be- 

 holde omtrent samme Højde over Havet (jvfr. Forchhammer AA. S.203)^ 



^ c. Wesenherg-Lund har meddelt mig en anden Opfattelse af Aarsagen til, at 

 de store Sande holde sig fugtige og jævne, nemlig at Sandalgelaget er fugtigere 

 end det underliggende Sand, og at dette skyldes Algernes Evne til at drage Luftfug- 



