144 •>• Sandalgerne 



A 1 g e f 1 r a e n. De i Blaagrøn- Algernes Samfund optrædende Planter 

 ere hovedsagelig Blaagr en -Alger og Diatoméer, samt enkelte 

 andre. Efter Bestemmelse ?d Johs. Schmidt, L. Koldenq) Bosenvinge 

 og E. Østrup ere de følgende (se Warming, 1904). 



A. Blaagr øn alger (Myxophyceæ) : Anahæna torulosa (Carm.) 

 Lagerh. ; A. variahilis Ktitz. ; Anacystis ReinhoJdi Richt. ; Calothrix 

 scoptdorum (W. & M.) Ag.; Chroococcaceæ; Gloeocapsa sp.; Hydrocoleum 

 Lynghyanum Ktitz; Hydrocoryne arenicola Johs. Schmidt; Lynghya 

 æstuarii (Mert.) Liebm.; L. confervoides Ag.; Merismopedia sp.; M. 

 affixa Richt.; Microcoleus clitlionoplastes (Fl. Dan.) Thur. ; M. tener- 

 rimus Gom.; Nodularia Harveyana Thur; N. spumigena Mert.; Oscil- 

 latoria amphihia Ag.; O. hrevis Ktitz.; O. br. var. Neapolitana; O. 

 chalghea Mertens ; O. nigroviridis Thwaites (?) ; O. princeps Vauch. ; 

 Phormidium fragile (Menegh.) Gom.; P/t. sp. ; Sp)irtdina suhsalsaØrst; 

 Sp. tenerrima Ktitz. Hertil kan vist ogsaa føjes Hydrocoleum gltiti- 

 nostim (Ag.) Gom., som efter Schmidt (BT., 22) er funden i Strandsand. 



B. Af Grønalger (Chlorophyceæ) er fundet: Arter af Chlamy- 

 domonas, Ulothrix og Vaucheria'^ 



C. Flagellater: Euglena sp. 



D. Peridineer: Glenodinium sp. 



(Om Vadernes Fosforescens se ovenfor, S. 131). 



Tallet af Arterne i de nu nævnte Grupper er ingenlunde stort; 

 Blaagrønalgernes Tal er jo kun nogle og tyve, der for den over- 

 vejende Del virkelig maa siges at høre hjemme i den salte Sandbund, 

 og kun enkelte maa anses for tilfældige Gæster, navnlig Plankton- 

 algen Nodularia spumigena. Ikke desto mindre, trods det ringe Arts- 

 tal og trods den enorme Mængde Diatoméer, som leve med dem, er 

 det de blaagronne Alger, der give Laget Karakter. Alle de andre 

 Algegrupper ere kun i ringe Mængde repræsenterede, dog vil der vel 

 nok af Chlorophyceer kunne findes og bestemmes en hel Del flere. 



ligheden til sig. Jeg kan ikke tro, at dette kan være andet end en maaske noget 

 medvirkende Grund, men at Grundvandstanden er det afgørende. Ellers vilde 

 Sandene utvivlsomt hurtigt vokse i Højde og dermed ogsaa snart gaa over til Klit- 

 dannelse. 



^ Ogsaa Vaucheria-Åxiev kunne optræde og spille en Rolle paa Sandene, men 

 dog vist nok kun, hvor disse nærmere Landet blive mere fugtige, f. Eks. der, hvor 

 Vandet siver ud under Klitterne. Saaledes har jeg paa Knib Sande nær Satteldiin 

 fundet seje, brungrønne, rynkede Overtræk, der strakte sig i maaske flere Hundrede 

 Metres Længde og havde en Bredde af 3—4 m, til Dels mellem en Vegetation af 

 Scirpus maritimus; de lod sig trække af Sandet som lange Filt-Tæpper og vare dan- 

 nede af Vaucheria sphærocarpa Nordst. Lignende fløjlsagtige, grønsorte Overtræk 

 har jeg set paa Fanø tæt ved Corophiumbæltet, ved Nissum Fjord og ved vore 

 østlige Kyster. Mentz nævner dem fra Tipperne. 



