11. Sandmarsk 



173 



men paa fugtig Bund og især mel- 

 lem andre, højere Planter rette 

 Bladene sig mere opad, kunne blive 

 meget store og friskere grønne. 



Udviklingen eraltsaa alle Vegne 

 denne, at den ved Græsserne først 

 dannede Tuemark efterhaanden bli- 

 ver jævnere og fladere, men tillige 

 højere. Der føres Sand hen over 

 den, som fylder Lavningerne ud, 

 dels ved Sandflugt, dels, vist i 

 ringere Grad, ved Oversvømmelser 

 fra Havet. Der føres ogsaa andet 

 til, som samler sig i Lavningerne, 

 navnlig Tang og Alger, som Havet 

 og Vinden føre herop. Undertiden 

 lægger der sig et Sandlag oven paa 

 et allerede kraftigt Vegetations- 

 dække, hvad man kan se af Pro- 

 filerne, i hvilke hvide og graa Lag 

 ligge i Skifte. Naar Havet i Høst- 

 og Vintermaanederne gaar op over 

 Strandengene, kan det ikke fejle, 

 at der ofte tilføres Næring til Sand- 

 marsken i Form af Lerdele (Slik), 

 Kalk (Bløddyrskaller) m. m. Til 

 sidst faar man et Græs- og Urte- 

 tæppe, der kan være tæt og frisk 

 grønt, bestaa af mange Arter, og 

 fra hvilket Andel og de andre 

 egentlige Saltbundsplanter i Ho- 

 vedsagen ere fortrængte. Hvis 

 Sandtilførselen bliver ved, bliver 

 Marken tørrere, og Plantevæksten 

 forandres i Overensstemmelse der- 

 med, man ser endog Eksempler paa, 

 at Lyng kan indfinde sig. 



Bunden bliver vel sjældent eller 

 aldrig en fuldstændig vandret Plade; 

 der vil altid være svage Forhøj- 

 ninger eller Lavninger, som for 



