11. Sandmarsk J77 



Og Knuth betegner som »Sandige Wattwiesen«, og ligeledes maa 

 Marsken paa Sild vistnok høre derhen i Følge Meyns Ord om den. 

 Herhen maa sikkert ogsaa regnes en stor Del af Romø. Denne 

 er utvivlsomt vokset stærkt mod Vest i nyere geologisk Tid (se 

 S. 118); længst i Vest træffe vi den store Juvre Sande, som om- 

 taltes S. 140 og 151 ; den er en Sandalgeflade, gennemsnitlig c. 0,5 m over 

 Havet (længst i Nord mere), paa hvilken hist og her en Tue af Strand- 

 kvik og Andel samler lidt Sand, og ved hvis Østside der finder en livlig 

 Nydannelse af Klitter Sted og en ganske lignende Sandpudedannelse 

 som paa Fanøs Nord vestside. Der vil med Tiden opstaa flere Klitter 

 paa den, ligesom der allerede mod Nord ligger et isoleret mindre 

 Klitparti. Øst for Sanden følger den lave (til Dels kunstige) Klit- 

 kæde, paa hvilken Badeanstalten ligger, og som sikkert ogsaa er op- 

 staaet paa en gammel Sandalgeflade, og øst for denne følger et 

 c. Vz— 1 Km. bredt Bælte, en Flade der er halvmaaneformet lige- 

 som Klitkæden, og som maa være Resten af den samme gamle Sand- 

 algeflade. der nu er bleven til en Sandmarsk, hvor Harril-Samlag, 

 Svingelmarker med store gule Lotuspletter eller højere Flader med 

 hvid Kløver, Kryb-Hvene, Carex distans, Triglochin maritimum, Odon- 

 titis osv. yde -god Græsgang for Dyrenet Som en Slags Relikt 

 ligger her endnu en lille Sø, omgiven af et bredt Bælte af kraftig 

 Scirpus maritimus; i denne Sø vokser Potamogeton pectinatus og 

 Ruppia; den har vel været en Lo lig den store, der skiller Hafs- 

 Sande fra Juvre Sande. Øst for denne Sandmarsk kommer det store 

 indre Klitlandskab, som optager omtrent Halvdelen af Øen. 



Gaa vi længere nordpaa, træffe vi Sandmarsk f. Eks. ved Ny- 

 mindegab. Mentz omtaler (1900) saadanne Dannelser bl. a. paa 

 »Kromandens Opgrøde«; »Vegetationen er paa Grund af den stærke 

 Sandblanding og det ringe Klægindhold i Jordbunden ret mager. 

 Det er en Harril-Eng, hvor Harril'en kun bliver c. 15 cm høj. Grund- 

 vandstanden fandtes i Sommertiden i c. 40 cm Dybde, medens den 

 længere inde var 32 cm, og her var Vegetationen højere og frodigere«. 



Selve Tipperhalvøen synes ogsaa nærmest at maatte regnes til Sand- 

 marsk, skønt Lerholdigheden aabenbart er noget større end i de 

 typiske Sandmarskdannelser. Rambusch og A. Mentø har (1900) 

 givet en fortræffelig Skildring af dens Udvikling og Plantevækst. 

 Tipperhalvøen er fremkommen ved Dannelse af Sandbanker eller 



* M. C. Engell har skrevet en lille Artikel om Rømø i Abhandl. Brem. 

 Verein., 17 (1903). Han angiver Størrelsen af denne Flade, som han betegner 

 som „Sandwiese", til 8,47 D Km. (hele Øens til 47,78 D Km.). Dens Højde over 

 Havet angives paa et tysk Kort til 1,2 m. 



Warming: Strandvegetation 1-^ 



