210 



13. Lermarsken ved Vesterhavet 



»Heliotrop« paa Grund af Blomsternes lilla Farve, kaldte man den 

 paa Manø »Laurbærblade«, hvilket Navn ret træffende betegner det 

 læderagtige i Bladet samt dettes Form). 



I Harrilengen kan der andre Steder optræde andre Arter, f. Eks. 

 Scirpus compressus og Se. rufus, Bupleurum tenuissimum, Erythræa 

 littoralis og pulchella, Trifolmm fragiferum, Tr. repens, Lotus corni- 



Fig. 109. Hindebæger (Statice scanica) paa en af Stormflod temmelig udskyllet, nogen Bund. Nordbys 

 Grønning. (Fot. af Eug. W.). 



culatus, Cerastium vulgatum, Cochlearia danica, o. a. Der er aaben- 

 bart ikke stor Forskel mellem Harrilbæltet paa Sandmarsk (se Kap. 11) 

 og paa Lermarsk. 



Med det nu nævnte Bælte er Engdannelsen egentlig til Ende. 

 Det næste Niveau, naar et saadant optræder, hvad Tilfældet er ved 

 Nordby, er endnu mere tørt og magert, en Græsmark eller undertiden 

 en Sandmark, og vil vist kun sjældent blive benyttet til Høslet (jvfr. 

 Warming, 1893, S. 57). Naar Jordbunden bliver meget sandet, hvilket 

 ved Nordby vistnok skyldes Tilførsel af Flyvesand oven paa Marsken, 

 gaar Vegetationen langsomt over i en almindelig Sandmarks, i 

 dette Tilfælde: et Festuca-Armeria-Samlag. Højden af de vege- 

 tative Dele er her omtrent kun 6 — 10 cm, men Blomsterstandene naa 

 en Del højere (20 — 30 cm). Festuca ruhra var. arenaria og Armeria 

 vulgaris ere de særligt fremtrædende, karakteriserende Arter, og disse 



