14. Østlige Syltenge 221 



Ved Sverrigs Kyster træffes tilsvarende Bælter, ikke blot f. Eks. 

 i Bohuslån, men ogsaa ved de østlige Kyster; jeg har et Sted 

 paa Øland optegnet følgende; 1) I Stranden laa større og mindre 

 Stene, til Dels bevoksede med Grønalger. 2) I Vandet nær- 

 mest Land stod Aster tripolium og Triglochin maritimum, Heleo- 

 charis palustris og enkelte unge Chenopodiaceer, et Bælte, der mod- 

 svarer Strandsumpenes. 3) Det laveste Niveau paa Land var en 

 Eng, dannet af Glyceria maritinia, GI. distans, Juncus Gerardi, Glaux 

 maritima, i ret aaben Bevoksning, saa at Sandbunden traadte frem 

 mellem Planterne. Et Sted tæt ved var det Glyceria'erne alene, som 

 dannede Vegetationen paa en lidt blød og dyndet Bund; et andet 

 Sted dannede Triglochin, Festuca rubra, Glaux og Juncus Gerardi i 

 en ret jævn Blanding en ganske tæt Engvegetation. Pletvis var Odon- 

 titis saa talrig, at Engen rødmede af den. 4) Det næste Bælte var 

 en Græsmark med Ranunculus acer, Tetragonolobus maritimus, An- 

 thoxanthum, Cirsium lanceolatum, Armeria, Vicia cracca, Stellaria 

 graminea, Trifolium pratense, T. repens, Achillea millefolium, Cerastium 

 vulgatum. Ophioglossum vulgatum synes at kunne regnes baade til 

 Bælte 3 og 4, og nærmest at slutte sig til Tetragonolobus. 5) Der- 

 paa kom et Stendige med andre Arter, bl. a. Laver, og paa det højere 

 Niveau ved dette voksede Prunus spinosa, Sedum maximum, Heracleum 

 Sphondylium, Anthriscus silvestris, Rubus, Rosa o. a. 



Paa Stranden laa hist og her Tanglinier, dannede af Bændeltang, 

 nogle oppe i Bælte 3 og 4; paa dem var der udviklet en begyndende 

 Eve- Vegetation, store Mængder af Potentilla anserina og af Sonchus 

 arvensis, Atriplex hastata og littoralis, Tetragonolobus maritimus. 

 Det var særdeles tydeligt, at denne Vegetation var knyttet til Tang- 

 bunden, hvilket Niveau denne saa end indtog. 



Hvad der gør det vanskeligere at forstaa Forholdene ved de øst- 

 lige Kyster er, at Bælterne ofte ere saa overmaade smalle; man 

 har ikke Vesterhavskystens vide Flader. Dog findes der ogsaa her 

 store Samlag; Prahl omtaler »udstrakte« Andelenge fra Slesvigs Øst- 

 kyst; Hofman Bang omtaler, at ved Odense Fjord fremkom Spergu- 

 laria (»Arenaria marina«) paa det rene Sand i saa stor Mængde, at 

 den 1821 dækkede »mere end 500 Tdr. Land næsten ublandet med 

 andre Vegetabilier«. 



Dertil kommer som en anden Vanskelighed, at Vandet er ferskere, 

 og at flere Ferskvandsar ter træde med op i den egentlige Strand- 

 eng; Floraen bliver ikke en saa ren Saltbundsflora som Vesterhavs- 

 marskens. Dette vil navnlig finde Sted der, hvor Væld fra tilstødende 

 Bakker føre fersk Vand ud over Strandengen, eller der hvor Aaløb 



