222 l*. Østlige Syltenge 



eller Bække have deres Udløb gennem denne, — noget, som er langt 

 sjældnere paa Vesterhavskysten. Ved Skive Fjord har jeg set en 

 Strandeng, som paa en Strækning fik en væsentlig Indblanding at 

 Carex acutiformis; Aarsagen var en ubetydelig Bæk. Ved Roskilde- 

 fjord, ved Helnæsfjord o. a. St. er der Strandenge, som yderst ere 

 dannede af fintbladede Strandgræs (Andel, Harril, Krybhvene) med 

 Triglochin maritimum, Aster, Statice, Cochlearia offlcinalis. Plantage 

 maritima o a. Strandplanter, men nærmere Land indblandes Arter 

 som Rannnculus sceleratus, Caltha palustris, Cineraria palustris, Hy- 

 drocotyle vulgaris. Spiræa ulmaria, Galium palustre, Lysimachia num- 

 mularia o. a.; selv en Plante som Conium maculatum kan optræde, 

 endog i kæmpemæssige Eksemplarer. (Se ogsaa S. 105). 



At Strandenge paa Vesterhavskysten kunne gaa over i Sand- 

 marker, omtaltes allerede ovenfor; det samme sker naturligvis ogsaa 

 mange Steder ved de østlige Kyster, f. Eks. paa Fedet ved Præstø- 

 bugt, hvor de gaa over i en Mark med Avena pratensis, Cerastium 

 semidecandrum, Stellaria graminea, Galium verum, Potentilla reptans, 

 Medicago lupulina, Hypnum squarrosum o. a. En Sammenblanding 

 af Strandeng- og Hedeplanter kan ogsaa forekomme, f. Eks. ved 

 Skive Fjord. Graebner omtaler fra den sydlige Østersøkyst en saa- 

 dan Overgang fra Hede til Sylteng (1901, S. 262); i et Tilfælde er 

 det en Hedemose, der efterhaanden gaar over i Eng; i et andet Til- 

 fælde er det de fugtige, sandede Klitheder, der viser Overgang til Sylt- 

 vegetationen. Paa Pommerns og Vestpreussens Kyster »blande Hede- 

 og Saltbundsplanter sig da paa ganske paafaldende Maade; enkelte 

 Tuer af Erica tetralix, Myrica, Empetrum nigrum, sjældnere Calluna 

 trænge med en hel Del Urter ind i den typiske Strandeng. Af Urter 

 især Drosera-Arterne, Molinia coerulea, Juncus filiformis. Sagina su- 

 bulata o. a. Paa den anden Side finder man ægte Saltbundsplanter 

 midt i de typiske Strandheder, f. Eks. Glaux maritima, Juncus Ge* 

 rardi, Samolus Valerandi etc.« (jvfr. Læssø, S. 182). Paa de blandede 

 Steder er Bunden altid fugtig. 



Floraen paa de østlige Strandenge ligner i høj Grad 

 Vesterhavskystens ; de tonegivende Arter ere de samme, men nogle 

 andre Elementer slutte sig herfil. Følgende Eksempler ville belyse 

 de floristiske Forhold. 



M. T. Lange omtaler (1857) den sydfynske Øgaards Strand- 

 enge paa følgende Maade: »I Almindelighed er Strandbreddens Be- 

 skaffenhed saaledes, at der fra den lave dyndede Strandkant, der er 

 begrænset af Scirpus maritimus og Tabernæmontani samt Aster, 

 strækker sig Indskæringer ind i Landet, der ved Højvande staa 



