236 



15. Strand-Sumpene 



culus lingua, Mentha aquatica, Aledorolophus major, Galium palustre. 

 Paa ældre Opgrøde nærmere Aaens egentlige Udløb, hvor Engen 

 endnu er fastere, findes baade Harrilgræsset og Jtincus filiformis. 

 Efterhaanden indfinder en Del Græsser sig, og Plantetæppet bliver 

 stadig mere tætsluttet, man ser Hierochloa horealis, Brim media, 

 Holcus lanatus, AntJioxantJwm odoratum o. a. 



Det fremgaar af denne Mentø's indgaaende Skildring, at her er 



Fig. 120. Parti fra Høje Sande, ud for Skjern Aas Udløb. Bevoksningerne bestaa dels af Heleocharis 



palustris (de lave og mørke Banker), dels af Scirpus Tabernæmontani (bl. a. til venstre i Forgrunden) 



og dels af Se. maritimus. Fot. Maj 1898 af N. Hartz (hos Mentz i Rambusch 1 c). 



Tale om en Ferskvands Sump vegetation, men dog er det væsentlig 

 Arter som Scirpus Tabernæmontani og Se. maritimus, der fange 

 Materialet, og disse maa vi regne til de ægte Strandsumpes Arter. 

 Naar Ment^ (1. s. S. 111) nævner, at Saltholdigheden i Fjordens Vand 

 ved Hans Lønnes Pold ikke er stor nok til at holde Tagroret borte, 

 da tror jeg, at heri ligger en Undervurdering af Tagrørets Evne til 

 at taale Saltvand. Naar man ser, at denne Plante kan vokse f. Eks. 

 paa Fanø og Manø paa Steder, hvor Vesterhavets salte Vand daglig 

 omstrømmer den, saa kan den utvivlsomt taale selv den højeste Salt- 

 holdighed, som vore Farvande kunne opvise^; men at den trives bedre 

 i Vand med svagere Saltholdighed, anser jeg for sikkert. 



^ Paa Sydenden af Manø har jeg set Tagrøret kæmpe en haard Kamp med Bølgerne; 



