240 15- Strand-Sumpene 



for en stor Del af de mørkegrønne, fløj eisagtige, filtede Masser af 

 Vaucheria- Arter. 



2. Det næsthøjere Niveau modsvarer Harril-Engen; Plantevæks- 

 ten er for en stor Del dannet af Juncus Gerardi, og med denne 

 følge Triglochin maritimum, Arterne af Spergularia og Armeria, 

 Plantago maritima (pletvis i stor Mængde), Statice scanica, Feshica 

 rubra, Agrostis alba, Lotus tenuifolius, Trijolium fragiferum, Erythræa 

 pulcJiella, Gentiana amarella, G. campestris, Cochlearia officinaUs, Po- 

 tentilla anserina, Obione pedunculata, Chenopodmm botryodes, Artemisia 

 maritima, Glaux i Mængde, og foruden disse ogsaa Apium graveolens, 

 Bupleurum tenuissimum,, Sagina maritima o. fl. 



3. Harril-Bæltets Plantevækst glider jævnt over i det endnu 

 højere Niveau, der er en fleraarig Græsmark med en saadan Marks 

 almindelige Planter (Achillea millefolium og ved Grøfter A.ptarmica, 

 Agrostis vnlgaris, Anthriscus silvestris, Bellis perennis, Centaurea 

 jacea, Cerastium vidgatum, Leontodon anctumnalis, Lolium ' perenne, 

 Potentilla reptans, Ranunculus acer, R. sardous og R. polyanthemus, 

 Trifolium minus, T. pratense, T. procumhens og T. repens samt Ta- 

 nacetum, vnlgare (paa Diger). Desuden findes en Del sjældnere Arter, 

 saasom ArcJiangelica littoralis, Cnidium venosum, DiantJius superbus, 

 Dipsacus silvestris, Inula salicina, Serratida tinctoria og Thrincia hirta. 

 Af Arter er der, som det ses, en hel Del, som ikke ere nævnte ved 

 Vesterhavet. (Floraen se H. Mortensen (1872) BT., 5. Sammenlign 

 ogsaa de Strandenge, der omtaltes S. 222 — 223.). 



Vi have altsaa ved Øresund Bælter i Vegetationen, der ganske 

 svare til Marskengenes ved Vesterhavet, skønt der er et tæt Rør- 

 bælte mellem dem og Havet. Landdannelsens Begyndelse maa gøres 

 af Eør vegetationen, men denne maa da aabenbart til sidst, formodentlig 

 naar Bunden har naaet en vis Højde, blive fortrængt af Strand- 

 engen. Formodentlig kvæles Skuddene af det stedse tættere Græs- 

 dække, idet deres Aandedræt hindres. Man ser mange Steder, at 

 Tagrøret skyder op inde i selve Engen, men dets Skud ere svagere, 

 lavere og meget spredte; Bunden har paa saadanne Steder en mor- 

 agtig Sejhed. Den Bund, paa hvilken Andelbæltet findes udviklet, 

 har en Dybde af V2 m og maaske mere, før man træffer paa den 

 fastere Bund (formodentlig Sand). 



I de forskellige Bælter træffer man pletvis lavere Niveauer, hvor 

 de lavere Bælters Vegetation kommer til Udvikling; man vil her 

 træffe f. Eks. Samlag af Suæda maritima, i hvilke Kveller kan findes 

 indstrøet, omend sparsomt. 



Paa Amager findes flere Steder Rørsumpe, som ligge adskilte fi^a 

 Strandengene. Billedet (Fig. 122) viser dette; i Forgrunden er en 



