250 16. Bakteriesumpe 



Smudsig graalige Toner i Sumpene kunne skyldes Tang-, der 

 lig-g-er oppe over Vandspejlet og derfor er tørt. De grønne Pletter 

 skyldes Grønalger og Blaagrønalger, navnlig Chlamydomonader og 

 Oscillatorier [Oscillatoria, Lynghya, Microcoleus, Spirulina, Meris- 

 mopedia o. a.). Sluttelig findes her et ikke ringe Antal Diatoméer, 

 bl. a. farveløse (se Beneclce), nogle Peridineer (sparsomt), og en 

 Mængde mikroskopiske Dyr (Infusorier, Ånguillula'er, Amøber og 

 mange andre) — her er et Samfund af Dyr og Planter, hvis Livs- 

 historie det utvivlsomt vil være af overordentlig Interesse at faa 

 nøjere udgransket, end hidtil er sket. 



Om Svovlbakteriernes Liv og Forhold til den Svovlbrinte- 

 dannelse, som mærkes i alle disse Bakteriesumpe, er Winogradshy 

 kommen til følgende Resultater (1888). Ved de organiske Deles For- 

 raadnelse dannes Svovlbrinte, og denne optages derpaa af Bakterierne. 

 Hvad først de farveløse Beggiatoatraade angaar, har han paavist, at 

 Svovlbrinten i deres Legemer iltes til Svovl, der udskilles i Form af 

 de omtalte Svovldraabei-; mangler der Svovlbrinte, forsvinde disse 

 Draaber snart, og Beggiatoa'erne gaa til Grunde. De ere altsaa 

 bundne til svovlbrinteholdigt Vand. Svovlet forbruges af Bakterierne, 

 idet de aabenbart ilte det videre til Svovlsyre, der med Vandets kul- 

 sure Salte danner Sulfater, og paa denne Maade skaffe de sig den 

 Energi, som andre Planter skaffe sig ved Aanding. De behøve der- 

 for ikke at bruge organisk Næring, det vil sige Dele af deres eget 

 Legeme til Aandingen og kunne derfor faktisk leve af rent minimale 

 Mængder af organisk Stof. Men de maa leve i iltholdigt Vand. 



Purpursvovlbakterierne ere forskellige fra Beggiatoa'erne derved, 

 at der i deres Legeme findes et rodt Farvestof, Bakteriopurpurin ; om 

 dettes Betydning for deres Liv er man endnu ikke helt paa det rene. 

 Medens Beggiatoa er lyssky, bevæge Purpur-Svovlbakterierne sig 

 netop hen mod Lyset og udvikle sig i Lys. Da de opsøge stærkt 

 svovlbrinteholdigt Vand og synes at være anaérobe, mener Winogradsky 

 (1888), at de maa faa den til Svovlets Iltning nødvendige Ilt fra de 

 grønne Mikrofyter, med hvilke de leve sammen, og som kunne assi- 

 milere Kulsyre og udskille Ilt. Men efter Engelmann (1888) skal det 

 røde Farvestof, ligesom Klorofyl, sætte dem i Stand til i ultraviolet 

 Lys at assimilere Kulsyre og derved skaffe den til Svovlbrintiltningen 

 nødvendige Ilt; men bevist er dette ikke endnu. Efter Nadson (1903) 

 skal Svovlbrinten blot være nyttig, men ingenlunde uundværlig for 

 disse Bakterier; de skulle udvikles bedst, hvor der er rigeligt af or- 



Navn af Spirillum Colossus (1902, Bd. 5 af Receuil de l'institut bolanique de l'Uni- 

 versité de Bruxelles). Den synes mig identisk med min Spirillum volutans var. 

 robustum, som naar en Tykkelse af 2,5—4,5 jli. 



