252 !'• Forandringer af den færdige Strandeng 



op til Aaen, som løber ud ved Byen. Ser man hen over dens vide, 

 grønne Elade, er det i Øjne faldende, at der findes Pletter i Vegeta- 

 tionen, som hidrøre fra næsten umærkelige Niveauforskelligheder. Det 

 laveste Niveau er en kortbladet, da jeg saa den, omtr. kun 5 cm høj 

 Andeleng med lav Kveller og Strand-Gaasefod ; disse tre Arter vare i 

 jevn Blanding. Naar Vegetationen var saa lav, skyldtes det vistnok den 

 stive Lerbunds Tørhed, thi i Grøfterne inde i denne Eng naaede 

 Kveller 25—30 cm Højde. Et lidt højere Niveau var rødt af Ar- 

 merias Blomsterstande, og med den voksede Spergularia, Statice, 

 Glaux og Plantago maritima og lidt Andel, der alle ligeledes vare 

 meget lave (Armeria 7 — 12 cm høj, Glaux 2—4 cm). Smaa Kim- 

 planter af Salicornia fandtes ogsaa indstrøede. Disse svage Niveau- 

 forskelle stammede sikkert fra Engens Dannelsestid; men forøvrigt 

 kan der ogsaa i gamle Strandenge fremkomme svage Sænkninger, 

 hvis Plantevækst er meget mere aaben end Plantevæksten i den om- 

 givende Eng og tillige afviger floristisk: paa saadanne »nøgne« Pletter 

 finder man ofte især Salicornia, Suæda, Atriplex, Obione pedunculata 

 og andre enaarige Arter. 



Efter at en Engs Udvikling som Eng i det store og hele er af- 

 sluttet, kan der nemlig foregaa forskellige Forandiinger med den 

 i anden og væsentlig uheldig Retning; den kan paa forskellig Vis 

 ødelægges. Niveauet kan forandres baade ved Forhøjning og ved 

 Dannelsen af Fordybninger, og Engens Areal kan formindskes ved 

 Havets Ødelæggelser. Da Plantevæksten altid samtidig undergaar 

 Forandringer, bør dette oplyses ved nogle Eksempler. 



Forhøjninger i Syl ten g ene. Mange Syltenge ligge i Nær- 

 heden af Steder, hvor der er Sandflugt, og hvor Flyvesand vil kunne 

 blive ført ud og lejre sig ogsaa paa dem. Ovenfor nævntes og af- 

 bildedes de meget lave Sandtuer eller »Kytter«, som saadanne ofte 

 kaldes i Jylland, der havde lagt sig paa den unge Sandmarsk ved 

 Uggerby Aa (S. 169). Paa Marskenge i den nordlige Del af Nissum 

 Fjord (Bøvling Fjord) er der Sandhøje med Elymus, Hippophaés, Ar- 

 meria, Hieracium pilosella, Cerastium semidecandrum, Hypochæris ra- 

 dicata, Festuca rubra og Viola canina. Paa Tipperhalvøen -findes 

 baade isolerede store Klitter og de smaa »Kytter«. Fig. 126 giver 

 et Billede af Tipperengene med deres Loer og med et isoleret højt 

 Klitparti i Baggrunden. Ments omtaler Plantevæksten paa de smaa 

 Sandhøje oven paa Tippernes Enge (1900. S. 92 ff.), der, skønt de »for 

 det meste vise sig som næsten umærkelige, jævne Forhøjninger af 

 Terrænet«, ikke desto mindre ere store nok til at fremkalde en hel 

 anden Vegetation end Harril-Engens omkring dem. Paa en, der var 

 c. 2 m højere end Engen, fandtes følgende Bælter nedenfra opefter: 



