17. Forandringer af den færdige Strandeng 253 



1) Harril-Eng; 2) Alopecurus geniculatus, Festuca rubra og Poa an- 

 nua; 3) Bromus mollis, Trifolium arvense, Eumex acetocella o. fl.; 

 4) et meget iøjnefaldende Bælte med Armeria vulgaris, Alectorolophus 

 major, Sedura acre, Cerastium semidecandrum; 5) Marehalm (Elymus) 

 og Faaresvingel (Festuca ovina) — Bælter, der ere desto mere Tør- 

 bundsbælter, io højere Niveauet er. — Et andet Sted paa Tipper- 



Fig. 126. Enge paa Tipperhalvøen (man ser, at de ere mejede) med Loer og Klitpartiet „Store Mjøl" 

 i Baggrunden (Fot. af E. W., Aug.1898; se Rambusch 1900). 



halvøen fandtes en lignende Sandknude med de samme Bælter, dog 

 med floristiske Afvigelser, nemlig: 1) Har ril -Eng; 2) Kløver bælte 

 med Hvid Kløver, Gaase-Potentil, Stor Skjaller og en Del Plantago 

 coronopus; 3) Engelskgræs-Bælte af Armeria vulgaris med Holcus 

 lanatus, Sieglingia decumbens og Plantago coronopus; 4) Øverst Mare- 

 halm og Sand-Star med enkelte Individer af Engelskgræs. En 

 anden Sandknude havde lignende Bælter, men med andre Arter, bl. a. 

 Tanacetum vulgare, Achillea millefolium, Cerastium vulgatum. Lotus 

 corniculatus og Linaria vulgaris. 



Det følger næsten af sig selv. at Diger, Værfter (se S. 108) og 

 lignende af Mennesker opkastede Forhøjninger have en Plantevækst, 

 der er meget forskellig fra Syltengens. Hvor der graves Grøfter i 

 en Strandeng, opkastes det opgravede Materiale sædvanligvis paa 

 G-røftens Band. Overalt paa Marskengene vil man paa disse Forhøj- 



