17. Forandringer af den færdige Strandeng 257 



Partier af Marskbunden, som til venstre ses staa med en stejl, c. 1 m 

 høj og omtrent lodret Skrænt. Jordbunden er tydelig lagdelt. Den 

 tørlagte Bund er langt ude mest en leret og fed Slikbund; et lille 

 Vandløb eller snarere en Marskgrøft har sit Udløb i Havet, og dens 

 Plads ses paa Billedet betegnet ved en Stribe af Strand-Kogle- 

 aks, der strækker sig fra Landet et Stykke ud paa Slikbunden.^ 



Fig. 129. Ved Østsiden af Nordby Grønning; ødelagt Marskeng (Fot. 1903 af E. W.). 



Paa lignende Maade ser man andre Steder baade ved Vesterhavet 

 og Østersøen osv., at Syltengenes Jord ikke ganske jævnt gaar over i 

 Havbunden, men staar med en skarpt afskaaren Kant; Tilvæksten er 

 her for længe siden ophørt, og Havet tager tilbage, hvad det fordum gav. 



^ Det er blevet sagt mig, at Havet tager Land bort i hele Strækningen fra 

 Skallingen og hen til Kjelst ved Varde Aas Munding, hvor der nu foregaar Land- 

 dannelse. Beboerne søge forgæves ved Rishøfder at værne deres Marskenge og 

 lide aarlig store Tab. Den afbildede Strandkant er dannet af en blaalig, stiv og 

 fast Klægler, som er tydelig lagdelt. Den synes kun at have omtrent 1 m Tyk- 

 kelse, i alt Fald laa der i omtrent denne Dybde Sand under den paa det afbildede 

 Parti. Paa sine Steder laa en 20 — 30 m bred Sandflade foran Skrænten, paa hvil- 

 ken mægtige Eksemplarer af Strand-Vejbred, Asters, Sandkryb (Glaux) m. fl. havde 

 udviklet sig. De forskellige Lag i den have ikke lige stor Modstandskraft, hvorfor 

 Skrænten skraaner ret stærkt og uregelmæssigt indad og udad. 



Warming: Strandvegetation 1' 



