17. Forandringer af den færdige Strandeng 261 



Hallig var Vs af hele Halligens Areal optaget af Loer. De findes 

 kun paa uinddiget Marskland, fordi deres Tilværelse netop skyldes 

 Forbindelsen med Havet. 



I Ebbetiden ligge mange Loer helt terre; den graalige eller brun- 

 lige Bund ligger da blottet, en blød, slibrig Slikmasse, i hvilken man 

 vilde synke dybt ned, men som er mærket af utallige Vandfugles 

 Fodspor og hvide Ekskrementpletter, — et Vidnesbyrd om, at Bunden 



Fig. 132. Den indre Ende af en af de store Loer paa Manø. Udsigt mod Øst. (Fot. af E. W.). 



er fyldt med Corophier. Hist og her er der dybere Steder, som selv 

 i Ebben er vandfyldte, og hvor undertiden Hundestejlei* og andre 

 Dyr ere blevne indespærrede og ængstelige fare rundt. Smudsig 

 eller sortagtig grønlige Pletter eller hele vidtstrakte Flader antyde 

 Overtræk af blaagrønne Alger; det er en lignende Bund som paa 

 Slikvaderne og i det dyndede Kvellerbælte. Ogsaa mange Diato- 

 méer leve her (se Warming, 1904, S. 32). 



Paa Loernes Bredder kæmpe Planterne med Vandet om at erobre 

 Bunden ligesom paa Marsken Rand; den Havarm, som paa Rømø 

 skiller Juvre Sande fra Haffs Sande, er jo en Slags stor Lo, og ved 

 dens Bredder har man de samme Bælter som ved selve Marskengens 

 Bred ud mod Havet. Ved den nævnte store Lo paa Rømø har man 

 saaledes følgende Bælter: 1) Sandormevade; 2) Havgræsbæltet ; 3) 

 Kvellerbæltet; 4) Andelbæltet; 5) højere Strandeng, som nærmest 

 maa kaldes Sandmarsk. Ogsaa Strand-Rørenes Samfund kan optræde 

 her, vel især hvor Loerne ere i Tilgroning. I Tipperengene ser man 

 saaledes efter Mentø hist og her i Loerne grønne Baand af Scirpus 

 maritimus og Se. Tabernæmontani (se Fig. 126, S. 253, hvor man i 

 Forgrunden ser en ringe Bevoksning af Se. maritimus, men i Bag- 



