266 17. Forandringer af den færdige Strandeng 



overjordiske Dele ligefrem afslidte, saa at kun de sejeste Dele stode 

 tilbage; navnlig gjaldt dette om Tuerne af Triglochin maritimum og 

 Plantage maritima; Bølgerne havde slidt og arbejdet mod dem, men 

 de havde holdt ud og stod nu som Middelalderens gamle Borge hver 

 især omgiven af en vandfyldt Grav, hvis Bund var uden Plantevækst, 

 men kunde være dækket af løst liggende Havalger, saasom Søsalat, 

 Enteromorpha, sammenfiltrede Traade af Ehizoclonium riparium o. a. 

 En enkelt Tue af Triglochin er fremstillet i Fig. 135; denne er oven 

 i Købet noget lavere i Midten end i sin Omkreds, fordi den er en 



Fig. 135. En Tue af Triglochin maritimum i Marskeng paa Fano. (Fot. April 1902 af Eng. W.i. 



gammel Tue (c. Vs m i Tværmaal), hvis midterste Dele i Følge dens 

 centrifugale Vækst ere de ældste, som nu allerede ere døede bort; 

 visne Blomsterstængler fra foregaaende Aar staa i Periferien; i Lav- 

 ningen i Midten laa Rhizoclonier og andre opskyllede Havalger. 



En Engs Bund vil næppe alle Vegne være lige modstandsdygtig; 

 paa de svage Punkter fremkomme Hullerne; der kan støde uhel- 

 dige Forhold til, som kunne fremkalde Angrebspunkter for Bølgerne, 

 f. Eks. naar Tang af Havet skylles op paa Engene og bliver liggende 

 her. Man kan se store Mængder af Bændeltang ligge pletvis paa 

 Engene, og under enhver Bunke vil man kunne se Græsset gult og 

 etioleret eller maaske endog helt bortraadnet. I Foraarsmaanederne 

 kan man derfor ogsaa se Engenes Ejere sysselsatte med at rive Tang- 

 bunkerne sammen og fjerne dem, fordi de have lært, at deres Enge 

 ellers blive ødelagte. Det kan vel hænde, at Tangen kan blive tør, 

 og at Vinden derpaa kan føre den bort, og det kan ogsaa ske, har 

 man fortalt mig, at Græsvæksten er i Stand til at løfte Tangen op; 



